Справа № 635/10050/25
Провадження № 3/635/242/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року         смт Покотилівка 
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Савченка Д.М.,
секретар судового засідання Устіч Ю.М.,
за участю захисника особи, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення,- адвоката Хараїм О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
16.11.2025 о 09 год. 34 хв. в с.Пісочин, Шосе Полтавське, 202/1, Харківського району Харківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sorento, д.н.з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м.Харків, вул.Ахієзерів 18а, у лікаря нарколога ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник – адвокат Хараїм О.В. заперечувала проти протоколу про адміністративне правопорушення, просила провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, або призначити покарання без позбавлення права керування транспортними засобами посилаючись на наступне.
З пояснень ОСОБА_2 , а також наявного у матеріалах справи відеозапису export-o75mb (час відео 06:30 хв.) убачається, що на питання чи пройде він огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 відповів – «без питань». Після цього, з невідомих причин один співробітник поліції відійшов, хоча повинен був відвезти ОСОБА_2 до лікарні, а інший, який залишився із ним, повідомив ОСОБА_2 , що він має законне право відмовитись від проходження огляду, незважаючи на те, що такого право відповідно до закону від не має. Таким чином, та обставина, що працівник поліції інформує ОСОБА_2 про те, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, достеменно усвідомлюючи про наслідки такої відмови, свідчить про провокацію з боку працівників поліції, оскільки особа сприймає такий варіант дій як законну альтернативу та не усвідомлює протиправність таких дій.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч.3 ст.266 КУпАП). Отже, направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби не належить до повноважень працівників поліції. Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції, через що вважаю, що вимога щодо проходження ним огляду є була безпідставною та протиправною, а тому у ОСОБА_2 не виникало обов`язку її виконувати.
У разі направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, складається направлення суворої форми. Проте, в порушення вказаних вище вимог Закону та Інструкції №1452/735, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення про направлення ОСОБА_2 на огляд до закладу охорони здоров`я, яке містило б відомості про те що він був ознайомлений зі змістом вказаного направлення та воно було вручено йому під підпис.
У матеріалах справи № 635/10050/25 міститься рапорт, складений поліцейським на ім`я начальника. Так, сторона захисту вважає, що даний рапорт не може бути визнаний судом, як належний та допустимий доказ вини мого підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП , оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Звернула увагу суду на те, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 01.11.2023. За час проходження служби ОСОБА_2 неодноразово заохочувався грамотами та нагородами за сумлінне виконання службових обов`язків. Таким чином, у разі притягнення ОСОБА_2 до відповідальності просила суд вирішити питання щодо можливості застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами. Також, при розгляді справи просила суд вирішити питання щодо можливості застувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені у ході судового розгляду, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514588 від 16.11.2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2025; відеозаписом.
Суд зазначає, що суб`єктом вказаного правопорушення є саме водії транспортних засобів, які відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України керують ними, маючи посвідчення водія відповідної категорії, або які навчають керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
На думку суду, особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, правильно кваліфіковано дії  ОСОБА_1 за п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме як відмову водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції,та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці,які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи,мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Таким чином, проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу Інструкцією не передбачається.
На оглянутому в судовому засіданні відеозаписі, ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (час відеозапису 10.12).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Тобто під час виконання своїх повноважень працівники поліції керуються виключно нормами чинного законодавства і не можуть виходити за їх межі, вчиняючи дії не передбачені законодавством. Зокрема, нормами законодавства не передбачено, щоб поліцейські, роз`яснювали водію право самостійно пройти огляд на стан сп`яніння, прогнозували результати огляду та вчиняти інші дії, які можуть спровокувати водія відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння.
В ході судового розгляду не знайшла підтвердження версія сторони захисту щодо провокації вчинення працівниками поліції правопорушення ОСОБА_1 , зокрема, співробітником поліції пояснена процедура проведення такого огляду останньому, тощо.
Оцінюючи правомірність дій працівників поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд визнає, що виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, працівники поліції правомірно застосували до останнього загальний порядок проходження огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП. 
Передбачений ч. 2 ст. 266-1 КУпАП окремий порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, стосується тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В той час, як у даній справі відсутні будь які відомості, що ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.
При цьому, суд також визнає, що передбачений ч. 3 ст. 266-1 КУпАП окремий порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння стосується, лише осіб з відповідним статусом, які безпосередньо перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В той час, як у даній справі ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що не охоплюється диспозицією вказаної норми.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення, тобто будучи саме водієм, огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Твердження захисту, що огляд останнього на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтується на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.
У ч. 2 ст. 33 КУпАП зазначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Тобто, санкція ч. 1 ст. 130 КУАП є безальтернативною санкцією за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а ч. 2 ст. 33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Позиція сторони захисту про те, що до ОСОБА_1 можливо застосувати аналогію закону та призначити йому більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України в межах санкції ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, суперечить положенням діючого КУпАП, яким на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачено механізму призначення більш м`якого стягнення.
Інші зауваження сторони захисту заслуговують на увагу, але не спростовають висновків суду.
Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.
Суд кваліфікує дії  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність  ОСОБА_1 не встановлено.
Відповідно до ст.35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність  ОСОБА_1 суд не вбачає.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, а також ступінь його вини.
Відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Галкіної К. від 15.03.2018, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України серії НОМЕР_4 від 15.03.2018.
Суд вважає необхідним та достатнім для виховання  ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до наданої копії посвідчення, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Відповідно до п. 13. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 248, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП, суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, зпозбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Штраф повинен бути сплачений за реквізитами: Протокол серія ЕПР1 №514588; Отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300; Код класифікації доходів бюджету 21081300; Код за ЄДРПОУ 37874947; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA168999980313020149000020001.
Від сплати судового збору  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.М. Савченко