Справа № 729/2025/25 1-кп/729/68/26

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и

03.02.2026 Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі судді ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів, адвоката - ОСОБА_3 , обвинуваченого в режимі відеоконференції - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобровиця кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024100130003171 від 19.10.2024 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверська Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.4,65,68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу командування, в умовах воєнного стану, 29.06.2024 близько 21 години самовільно залишив місце служби, яке станом на 29.06.2024 було визначене у районі населеного пункту Клавдієве-Тарасове Бородянського району Київської області, після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього та по даний час в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся. 
У подальшому, 17.12.2025 солдата ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України слідчим слідчого відділення Відділення поліції № 2 (м.Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини самовільного залишення військової частини. Зазначив, що причинами самовільного залишення місця служби були особисті обставини. Просив суд суворо не карати його, зробив для себе певні висновки та готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення. У подальшому планує продовжити військову службу. 
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого. 
У судовому засіданні встановлено, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 407 КК України. 
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, його характер, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав та щиро розкаявся, а також бажання і можливість стати на шлях виправлення.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно ст. 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до правил призначення покарання, закріплених ч. 2 ст.50, ч. 2 ст.65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст. 69 КК України, чи застосування ст. 75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, з 17.12.2025 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з 17 грудня 2025 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1