П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3566/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук Андрій Валерійович 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
12 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Курка О. П.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06.06.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
08.11.2024 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного Фонду України із заявою про призначення їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності відповідна заява була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та за наслідками такого розгляду, відповідачем 1 прийнято рішенням від 15.11.2024 № ЕПС 025050006867 про відмову в призначенні позивачу відповідної допомоги. Така відмова мотивована відсутністю законних підстав для врахування періоду роботи вчителем-логопедом логопедичного пункту з 01.04.1987 по 15.01.2015, згідно довідки від 24.05.2024 № 02-1901108, оскільки ця посада не передбачена "Переліком", отже не підтверджено, що на день досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 має 30 років страхового стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Не погоджуючись із вищезгаданою відмовою, позивач звернулась до відповідача 2 зі скаргою.
У відповідь на скаргу ОСОБА_1 було направлено лист ГУ ПФУ у Вінницькій області від 04.02.2025 № 1518-408/П-02/8-0200/25, яким повідомлено, що скарга заявника залишена без задоволення. Наведено підстави для відмови, дослівно: "Розділом "Освіта" Переліку № 909 районні відділи народної освіти чи управління освіти районних державних адміністрацій не передбачені. Відтак, відсутні підстави зарахування періоду роботи з 01.04.1987 по15.01.2015 на посаді вчителя-логопеда логопедичного пункту в районному відділі народної освіти та управління освіти Теплицької районної державної адміністрації до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Крім того, починаючи з 26.10.2021 по теперішній час Ви працюєте на посаді фахівця (консультанта) "Теплицького інклюзивно-ресурсного центру", яка не передбачена Переліком № 909. Тобто, на дату звернення за призначенням пенсії Ви не перебували на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1788. Одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення".
Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1788, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік № 909).
Спірним в межах цієї справи є період роботи позивача на посаді вчителя-логопеда логопедичного пункту та на посаді фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру.
Приписами пункту 21 частини першої статті 1 Закону України "Про освіту", педагогічна діяльність - інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання, виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема в установах: дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники-розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки.
Робота на посадах директорів, завідуючих, їх заступників з навчально-виховної частини або роботи, вчителів, вихователів, сурдопедагогів, тифлопедагогів, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, майстрів виробничого навчання, практичних психологів, соціальних педагогів, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи у цих закладах, у дошкільних навчальних закладах, у загальноосвітніх навчальних закладах дає право на зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги.
Згідно пунктів 1.1-1.3 Положення про логопедичні пункти системи освіти, затвердженого наказом Міносвіти від 13.05.1993 № 135, логопедичні пункти при загальноосвітніх школах, дошкільних закладах організовуються для надання допомоги дітям з вадами мови. Логопедичні пункти відкриваються районними, міськими органами державного управління освітою в межах асигнувань, передбачених у бюджеті для цієї мети.
Згідно пункту 3.6 цього Положення для вчителів-логопедів логопедичних пунктів діючим законодавством передбачені всі пільги і переваги, тривалість чергової відпустки і порядок пенсійного забезпечення, встановлені для вчителів спеціальних шкіл-інтернатів для дітей з вадами фізичного або розумового розвитку.
Отже, діюче законодавство відносить логопедичні пункти до закладів і установ освіти, робота в яких вчителів-логопедів надає право на пенсію за вислугу років та при призначенні пенсії за віком також надає право на зарахування такого стажу для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Як встановлено статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Із записів трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , суд встановив, що відповідно до запису № 3, з 01.04.1987 позивач призначена на посаду логопеда Теплицького районо в порядку переведення.
14.02.2006 в трудову книжку було внесено запис № 4, яким запис № 3 визнано недійсним та змінено формулювання щодо виконуваної ОСОБА_1 роботи, а саме вказано: "Призначено на посаду вчителя-логопеда логопедичного пункту Теплицького районо в порядку переведення, згідно наказу від 31.03.1987 року".
15.01.2015 позивач звільнена з посади вчителя-логопеда логопедичного пункту відділу освіти Теплицької РДА (запис № 5).
Із записів № 8-10, вбачається, що 02.04.2019 позивача було призначено на посаду вчителя-логопеда Комунальної установи "Інклюзивно-ресурсний центр Теплицької районної ради Вінницької області", а 26.10.2021 внесено запис про зміну найменування посади "вчитель-логопед" на "фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру", де ОСОБА_1 працює по теперішній час.
Частиною першою статті 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
У постанові Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, якою затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких віднесено, зокрема, такі посади педагогічного працівника, як логопед.
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 затверджено Схему тарифних розрядів посад керівних, наукових, науково-педагогічних, педагогічних працівників, професіоналів, фахівців та інших працівників бюджетних установ, закладів та організацій, відповідно до якої посада логопеда відноситься до переліку посад педагогічних працівників.
Одночасно, відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників вчитель-логопед:
Здійснює навчальну, корекційно-розвиткову, компенсаційну, реабілітаційну роботу з дітьми, які мають мовленнєві порушення. Розробляє і вдосконалює навчально-корекційні програми. Забезпечує умови для засвоєння дітьми компенсаційно-корекційних програм з урахуванням порушень, вікових та індивідуальних особливостей, сприяє їхній соціальній реабілітації, профорієнтації. Вивчає та фіксує динаміку розвитку дитини.
Створює сприятливі організаційно-педагогічні умови для дітей з важкими мовленнєвими порушеннями (з ринолалією, заїкуватістю, алалією, афазією, дизартрією). Виробляє оптимальну педагогічну й корекційну стратегію. Проектує шляхи навчання, реабілітації та соціальної адаптації кожної дитини. Обирає ефективні форми, методи, засоби корекційно-реабілітаційного процесу. Надає батькам або сім`ям консультативну допомогу щодо виправлення дефектів усної і письмової мови їх дітей. Проводить з дітьми фронтальні, підгрупові та індивідуальні заняття.
Таким чином, робота позивача з 01.04.1987 по 15.01.2015 на посаді вчителя-логопеда в логопедичному пункті має бути зарахована до педагогічного стажу у розумінні пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Що стосується відповіді на скаргу позивача ГУ ПФУ у Вінницькій області в листі від 04.02.2025 № 1518-408/П-02/8-0200/25 зазначено додаткову підставу для неврахування в спеціальний стаж періоду з 26.10.2021, так вказано, що робота на посаді фахівця (консультанта) "Теплицького інклюзивно-ресурсного центру" не передбачена Переліком № 909 і не дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1788, оскільки на день досягнення пенсійного віку заявниця не працювала в установах державної або комунальної форми власності.
Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає, що відповідно до досліджених вище записів трудової книжки, ОСОБА_1 дійсно з 02.04.2019 по сьогоднішній час працює фахівцем (консультантантом) інклюзивно-ресурсного центру.
Відповідно до змісту довідки про реорганізацію, виданої Комунальною установою Теплицької селищної ради "Теплицький інклюзивно-ресурсний центр" від 03.07.2024 № 27, вказано, що рішенням 3 сесії Теплицької селищної ради 8 скликання № 69 від 24.12.2020 "Про зміну засновника, назви та затвердження Статуту комунальної установи Теплицької селищної ради "Теплицький інклюзивно-ресурсний центр" назву змінено на комунальну установу Теплицької селищної ради 2Теплицький інклюзивно-ресурсний центр".
Згідно з наявним в матеріалах справи Наказом Комунальної установи Теплицької селищної ради "Теплицького інклюзивно-ресурсний центр" від 18.10.2021 № 1 "Про затвердження посадових інструкцій фахівців (консультантів) КУ "Теплицький ІРЦ", який прийнято з метою приведення у відповідність до Постанови КМУ від 21.07.2021 № 765 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо організації навчання осіб з особливими освітніми потребами" та Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Цим наказом затверджено, зокрема, посадову інструкцію фахівця (консультана) інклюзивно-ресурсного центру (вчитель-логопед). Відповідно до пункту 1.2 посадової інструкції вказана посада належить до посад педагогічних працівників.
Суд зауважує, що дійсно у Переліку закладів і установ в частині "Найменування закладів і установ" не зазначено конкретно "інклюзивно-ресурсні центри".
Однак, суд звертає увагу, що за визначенням пункту 1 Положення про інклюзивно-ресурсний центр, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2017 № 545, інклюзивно-ресурсний центр є установою, що утворюється з метою забезпечення права осіб з особливими освітніми потребами на здобуття дошкільної та загальної середньої освіти, в тому числі у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої освіти та інших закладах освіти, шляхом проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи (далі - комплексна оцінка) та забезпечення їх системного кваліфікованого супроводу
Засновниками інклюзивно-ресурсних центрів є представницькі органи місцевого самоврядування територіальних громад, районні, міські, районні у містах (у разі їх утворення) ради (п. 3 зазначеного Положення).
Діяльність інклюзивно-ресурсних центрів забезпечують педагогічні працівники - керівник (директор), завідувач філії (за наявності філії), фахівці (консультанти) інклюзивно-ресурсного центру (практичні психологи, вчителі-реабілітологи, вчителі-логопеди, інші вчителі-дефектологи) (п. 43 зазначеного Положення).
На педагогічних працівників інклюзивно-ресурсних центрів поширюються умови оплати праці, умови надання щорічних відпусток та інші пільги, встановлені законодавством для педагогічних працівників спеціальних закладів загальної середньої освіти (п. 47 зазначеного Положення).
Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, посада фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру відноситься до посад педагогічних працівників.
Отже, робота на посаді фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що перелік закладів, установ освіти і посад, визначений Переліком № 909, містить прогалини, що зумовлює обмеження права педагогічних працівників на отримання пенсії за вислугу років.
Таким чином, суд вважає, що спеціальний (педагогічний) стаж ОСОБА_1 на посаді фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру підлягає зарахуванню з 26.10.2021, при цьому, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, зазначити кінцеву дату зарахування стажу - 06.06.2024 (день досягнення позивачем пенсійного віку).
Крім того, суд зауважує, право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.
Більше того, відповідачі не надали жодних доказів, що ним були здійсненні дії спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити чи спростувати, вказаний вище, стаж позивача саме в закладі освіти на відповідних посадах, зокрема, матеріали справи не містять доказів, що відповідачами було надіслано запити до навчальних закладів, де працювала та працює ОСОБА_1 для підтвердження спірного стажу останньої.
Отже, як встановлено судом, під час розгляду заяви позивача про призначення грошової допомоги відповідач 1 не здійснив належного аналізу, поданих заявником документів, що призвело до необґрунтованої відмови у нарахуванні відповідної допомоги.
Відсутність повного та всебічного аналізу цих відомостей з боку ГУ ПФУ в Івано-Франківській області є порушенням принципів об`єктивного розгляду та свідчить про неправомірність прийнятого рішення про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги.
Отже, станом на день досягнення пенсійного віку позивач працювала у навчальному закладі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Її страховий (спеціальний) стаж роботи на відповідних посадах на момент досягнення пенсійного віку, зокрема встановлений в межах розгляду цієї справи, становить понад 30 років.
З огляду на це, оскільки позивачкою дотримані усі необхідні умови для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позовні вимоги є обґрунтованими.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Підсумовуючи вище наведене, та враховуючи те, що в ході судового розгляду даної адміністративної справи встановлено, що періоди роботи позивача з 01.04.1987 по 15.01.2015 на посаді вчителя-логопеда в логопедичному пункті та період з 26.10.2021 по 06.06.2024 на посаді фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру підлягають зарахуванню до спеціального (педагогічного) стажу та є таким, які дають право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а інших належних доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачем грошової допомоги відповідачами не зазначено, тому суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській від 15.11.2024 № ЕПС 025050006867 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.
При цьому, при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має розглянути питання про нарахування та виплату позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, суд зауважує, що оскільки розгляд заяви про виплату такої грошової допомоги, здійснювався саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідно, за наслідками розгляду цієї справи, саме цей суб`єкт владних повноважень має вирішувати питання про її призначення, як суб`єкт, що виніс протиправне рішення, а не ГУ ПФУ у Вінницькій області, де позивач перебуває на обліку, як про те просить ОСОБА_1 .
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у спосіб визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській від 15.11.2024 № ЕПС 025050006867 щодо відмови позивачу у виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV та Порядку № 1191, зарахувавши при цьому до спеціального (педагогічного) стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1987 по 15.01.2015, з 26.10.2021 по 06.06.2024.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Ватаманюк Р.В.