Сарненський районний суд 
Рівненської області 
________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 572/970/25 
Провадження № 2/572/661/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.
при секретарі - МОРОЗ Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду цивільну справу №572/970/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки в натурі,- 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить провести поділ в натурі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 5625410100:01:007:0054), площею 0,0942 га., відповідно до плану її поділу, виготовленого ПП «Експерт-Рівне-Земля», виділивши позивачці 0,0494 га. цієї земельної ділянки у власність з припиненням права спільної сумісної власності на цю земельну ділянку.
Під час підготовчого провадження позивач зменшила заявлені позовні вимоги – просить провести поділ в натурі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 5625410100:01:007:0054), площею 0,0942 га., відповідно до плану її поділу, виготовленого ПП «Експерт-Рівне-Земля», виділивши позивачці 0,0448 га. цієї земельної ділянки у власність з припиненням права спільної сумісної власності на цю земельну ділянку.
В обгрунтовання заявлених вимог позивач вказує, що вона є власником 38/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , набутої позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 2003 року.
Власниками іншої частини цього ж будинку є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , частки яких складають, відповідно, по 31/100.
Рішенням Сарненської міської ради Рівненської області №309 від 20 грудня 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який на той момент був власником іншої частини житлового будинку АДРЕСА_1 , було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0942 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 .
Право власності на земельну ділянку посвідчено Державним актом на право спільної сумісної власності на земельну ділянку серії ЯД №255958, виданого на ім`я ОСОБА_4 , де співвласником вказано ОСОБА_5 . 
В подальшому позивач здійснила добудову до належної їй частини житлового будинку.
На даний час позивач має бажання виділити із загальної площі належної сторонам по справі земельної ділянки, належну їй частку у цьому майні.
Приватним підприємством «Експерт-Рівне-земля» за замовленням позивача виготовлення план поділу земельної ділянки кадастровий номер 5625410100:01:007:0054, відповідно до якого частка позивача становить 0,0494 га, а ОСОБА_5 має бути виділено 0,0448 га ( ОСОБА_6 набула право на частку житлового будинку, не набувши право на земельну ділянку).
Конфігурація та розмір частин земельної ділянки погоджена із відповідачем.
Позивач вказує, що оскільки вона має намір видити частину майна – земельної ділянки, що перебуває у спільній власності, а в позасудовому порядку здійснити такий поділ неможливо – вказані обставини є підставою для звернення із цим позовом до суду.
В судове засідання позивачем подано письмову заяву, якою ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також подали письмові заяви, якими вимоги позивача визнали в повному обсязі.
Сторонами заявлені клопотання ро розгляд даного провадження у їх відсутності, які судом задоволені.
Інших клопотань сторонами заявлено не було.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з урахуванням позиції сторін, суд дійшов до наступного.
Правовідносини між сторонами виникли з приводу нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін.
Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Позивач вказує, що вона набула право власності на частину будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 .
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Копія договору купівлі-продажу від 01 квітня 2003
року, посвідченого приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Д.І. (зареєстрованого в реєстрі за №570), доводить, що за умовами цього договору ОСОБА_4 набула право власності на 38/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №444550 від 24 квітня 2003 року доводить, що на підставі вказаного вище договору за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на вказану вище частку будинковолодіння (форма власності приватна спільна часткова), що додатково доводиться Витягом з Державного реєстру речових прав №390546767 від 12 серпня 2024 року.
Відповідно до копії технічного паспорту на вказаний вище об`єкт нерухомості, складеного станом на 05 серпня 2024 року – будинковолодіння АДРЕСА_1 має два відокремлених приміщення.
Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №939 від 19 листопада 2003 року позивачеві надано дозвіл на добудову веранди до належного їй житлового приміщення, а рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №856 від 19 грудня 2007 року узаконені самочинно побудовані господарські приміщення, розташовані за адресою : АДРЕСА_2 .
Копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №255958 від 03 жовтня 2007 року доводить, що на підставі рішення Сарненської міської ради №309 від 20 грудня 2006 року, відповідно до розробленої технічної документації, копія якої надана суду позивачем, ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,0942 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.
Співвласником земельної ділянки є ОСОБА_5 .
Позивач вказує, що на даний час виникла необхідність виділу її частки із спільної часткової власності – в натурі.
Стаття 364 ЦК України визначає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно із статтею 367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що сторони по справі є власниками будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розташованої за цією адресою.
Згідно із планом поділу, наданим ПП «Експерт-Рівне-Земля», земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5625410100:01:007:0054, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до Державного акту серії ЯД №255958 від 03 жовтня 2007 року, може бути поділена між співвласниками у розмірі : 0,0448 га – ОСОБА_4 , 0,0494 га – ОСОБА_5 .
Із запропонованим поділом сторони погоджуються.
Частиною1 статті 86 ЗК України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Статтею 89 ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Отже, в даному випадку співвласниками земельної ділянки погоджено порядок розподілу вказаної ділянки, визначено частки кожного із співвласників, що може бути затверджено нотаріально посвідченим договором сторін.
Судом встановлено, що спору між сторонами по справі з приводу розподілу земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності немає.
З огляду на наведене, відсутні підстави для судового захисту прав позивача, оскільки такі права не порушені іншими особами, а питання виділу належної ОСОБА_4 земельної ділянки можливе в позасудовому порядку.
Крім цього, слід врахувати, що поділ земельної ділянки не є поняттям, тотожним поняттю виділу частини земельної ділянки із спільної сумісної власності.
В даному випадку позивачем заявлено вимогу саме щодо поділу земельної ділянки, яка належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі, що не є ефективним способом захисту прав позивача.
З огляду на наведене, відсутні правові підстави для судового захисту прав позивача.

На підставі наведеного, ст.ст.11, 16, 364, 367 ЦК України, ст.ст.86, 89 ЗК України, керуючись ст.ст. 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жительки АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_4 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про поділ земельної ділянки в натурі – відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог. 
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя: