КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 755/18893/25
номер провадження: 3-зв/824/5/2026
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 у провадженні за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_2 , на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 605 грн 60 коп. в дохід держави.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, скасувати вказану постанову судді та ухвалити нову постанову, згідно з якою провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
07 січня 2026 року матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 надійшли до Київського апеляційного суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2026 року для розгляду апеляційної скарги призначено суддю - доповідача ОСОБА_4 .
08 січня 2025 року адвокат ОСОБА_3 на електронну адресу Київського апеляційного суду подала заяву про відвід судді ОСОБА_4 , в якій просить матеріали справи про адміністративне правопорушення за її апеляційною скаргою на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року у справі №755/18893/25 щодо ОСОБА_5 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, передати до відділу реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ для здійснення повторного автоматичного розподілу судового провадження.
Заява про відвід мотивована тим, що захисник ОСОБА_3 працювала на посаді помічника судді відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в період повноважень судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 з січня 2011 року по жовтень 2018 року. Тобто протягом близько семи років працювала безпосередньо під керівництвом судді ОСОБА_4 . Тому вважає, що під час розгляду її апеляційної скарги у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви щодо безсторонності судді у даній справі. Вказує, що дані відомості підтверджуються записами з її трудової книжки, які вона надасть для огляду в судовому засіданні під час розгляду даної заяви по суті.
З огляду на викладене та з метою дотримання прав учасників апеляційного розгляду, а також для забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи, запобігання виникнення будь-яких сумнівів у учасників процесу та у стороннього спостерігача щодо безсторонності судді, що у подальшому може бути розцінено як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, вважає, що є достатні підстави для задоволення заяви про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 від розгляду справи №755/18893/25.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2026 року вирішення заяви про відвід судді ОСОБА_4 передано судді-доповідачу ОСОБА_1 .
Під час розгляду даної заяви про відвід судді ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи викладені у заяві.
На підтвердження викладених обставин адвокат ОСОБА_3 надала копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на її ім`я, з якої слідує, що вона з 05 серпня 2011 року працювала на посаді помічника судді відділу по забезпеченню діяльності судової палати у кримінальних справах на час виконання суддею ОСОБА_4 повноважень судді Апеляційного суду міста Києва та 01 жовтня 2018 року була звільнена із займаної посади помічника судді Апеляційного суду міста Києва відповідно до п.2 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.
Згідно зі ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
У п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Принцип неупередженості відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає: Неупередженість судді є необхідною умовою для належного виконання ним або нею своїх обов`язків. Вона виявляється не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Пункт 2.5 вищезазначених принципів вказує на те, що суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які у стороннього розумного поінформованого спостерігача можуть викликати сумніви в неупередженості судді. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Перевіривши доводи, викладені у заяві про відвід судді ОСОБА_4 , дослідивши надану копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_3 , з якої встановлено, що вона працювала помічником судді ОСОБА_4 в період з 05 серпня 2011 року по 01 жовтня 2018 року, тобто більше семи років, з метою запобігання виникненню будь-яких сумнівів в учасників процесу як щодо безсторонності судді, так і в об`єктивності постановленого суддею судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, дотримання прав учасників апеляційного провадження, а також з метою уникнення сумнівів у можливому упередженому розгляді справи, приходжу до висновку про доцільність відведення судді ОСОБА_4 від розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_2 , на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.48 «Про судоустрій і статус суддів», суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Заяву адвоката ОСОБА_3 задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_2 , на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_2 за ч.5 ст.126 КУпАП.
Матеріали справи передати до відділу реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ для визначення судді.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1