Справа №345/5902/25 
41 
2/339/32/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2026 року м. Болехів 
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Скригун В.В. 
при секретарі Ганчар Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 28 491.75 грн за кредитним договором № 00-9723907 від 16 квітня 2024 року та судових витрат. 
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 квітня 2024 року між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-9723907 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно перейшла на офіційний сайт товариства, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти, пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір. Договір було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора №73637.
Після цього, товариством було перераховано відповідачу на банківську карту № НОМЕР_1 , кошти в сумі 6000.00 грн, строком на 360 днів.
25 листопада 2024 року між первісним кредитором - ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, згідно із яким, до ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.
Відповідач ОСОБА_1 не виконала умови взятого на себе зобов`язання, не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним. Загальна сума заборгованості становить 28 491.75 грн, яка складається: 5840.00грн. - заборгованість по тілу кредиту; 22 651.75 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Також позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в ссумі 2422.40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 7000.00 грн.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 30 жовтня 2025 року справу направлено до Болехівського міського суду Івано-Франківської області для розгляду за підсудністю.
Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі.
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року витребувано докази по справі у АТ КБ "ПриватБанк". 
23 січня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги в розмірі 28 491.75 грн за кредитним договором № 00-9723907 від 16 квітня 2024 року визнає в повному обсязі. Однак, позовні вимоги в частині стягнення 7000.00 грн витрат пов`язаних на професійну правничу допомогу не визнає, оскільки вважає, що ця сума не відповідає рівню складності справи.Як вбачається з копій документів, професійну правову допомогу ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» здійснює Адвокатське бюро «Соломко та Партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року.
За висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19 (постанова від 03.10.2018р.) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо не співмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
А тому, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000.00 грн, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги, її реальній складності, оскільки заявлена до стягнення сума витрат в сумі 7000.00 грн не відповідає рівню складності справи, так як об`єктивна тривалість та складність роботи по складенню позовної заяви обсягом, текст якої містить лише короткий переказ змісту вказаних договорів та в основному складається з посилань на норми права. 
30 січня 2026 року представник позивача подав пояснення стосовно поданого клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу. Вважає, що клопотання відповідача є таким, що не підлягає до задоволення, оскільки до позовної заяви долучено достатньо документів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу (а.с.90-92).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надавши пояснення просить розгляд справи слухати у її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що 16 квітня 2024 року між ТзОВ «Макс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-9723907.
Відповідно до п.п.1.2-1.3 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6000.00 грн. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобовязаний повернути суму кредиту кредитовцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - 11 квітня 2025 року (а.с.29-31). 
Цей договір підписаний від імені ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 73637 (а.с.36).
Відповідно до паспорта споживчого кредиту продукту до Договору від 16 квітня 2024 року №00-9723907: тип кредиту - кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - 6000.00 грн; строк кредитування - 360 днів; процентна ставка, відсотків річних: 868.25% річних; знижена процентна ставка - 0,25% за кожен день користування кредитом протягом перших 15 днів поспіль; стандартна процентна ставка - 2,47 % за користування кредитом з 16 дня по дату повернення (закінчення строку кредитування); комісія за надання кредиту - 300.00 грн; загальні витрати по кредиту - 51654.00 грн ; орієнтовна загальна сума кредиту - 57 654.00 грн; реальна річна процентна ставка , відсотків річних - 53 432.53% (а.с.35).
Грошові кошти відповідачем було отримано в повному обсязі, що підтверджується інформацією про рахунок ОСОБА_1 та рух коштів на ньому, а також інформацією з АТ КБ «Приватбанк» (а.с.37;78-80).
21 листопада 2024 року між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 25112024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТзОВ "МАКС КРЕДИТ" передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК "ЕЙС» приймає належні ТзОВ "МАКС КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й за договором споживчого кредиту №00-9723907, укладеним між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 (а.с.43-45).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №25112024-МК/ЕЙС від 16 квітня 2024 року ТзОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 28 491.75 грн (а.с.47).
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, її заборгованість за Кредитним договором №00-9723907 від 16 квітня 2024 року, згідно розрахунку наданого позивачем, становить 28 491.75 грн, яка складається з: 5840.00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 22651.75 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом (а.с.49-51). Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем суду не надано. Згідно клопотання від 23.01.2026 року відовідач ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором визнала.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15)
Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором №00-9723907 від 16 квітня 2024 року у розмірі 28 491.75 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Що ж стосуються вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, то такі підлягають частковому задоволенню. 
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року укладеної між ТзОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» та АБ «Соломко і Партнери»; додаткову угоду № 25770809531 до договору про надання правничої допомоги; акт прийому - передачі наданих послуг від 20 серпня 2025 року на загальну суму 7000.00 грн; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.52-57зв.).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, відповідач ОСОБА_1 подала заяву, в якій просить в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу зменшити до 3000.00 грн, посилаючись на завищеність таких суми, оскільки не відповідає рівню складності справи.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Але, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, в детальному описі витрат на професійну правничу допомогу вказано, що надано послуг на 7000.00 грн, з яких: складання позовної заяви - 5000.00 грн. (2 год.); вивчення матеріалів справи - 1000.00 грн. (2 год); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації по справі - 1000.00 грн. (2 год.).
З позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на 9 односторонніх аркушах, де викладено в основному перелік законодавства. 
До суду подано незначну кількість копій документів, а підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки практика по вказаній категорії справ є сталою та не потребує об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката вивчати додаткові джерела права та інші обставини.
Окрім того, суд зазначає, що розгляд справи відбувся без участі сторін, оскільки сторони просили розгляд справи здійснювати у їх відсутності.
Враховуючи заперечення іншої сторони щодо розміру таких витрат, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин та підлягає до часткового задоволення на суму 3500.00 грн. 
Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422.40 грн (сплачений судовий збір при подачі до суду позовної заяви).
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 526, 546, 553, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263 - 265 ЦПК України, суд
У х в а л и в:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»заборгованість за кредитним договором № 00-9723907 від 16 квітня 2024 року в розмірі 28 491 (двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто одну) грн 75 копійок, з яких: 
- 5840.00 грн. - заборгованості по тілу кредиту;
- 22 651.75 грн. - заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 3500 (три тисячі п"ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»2422.40 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - місцезнаходження: вул. Алматинська, буд.8, офіс 310а, м.Київ, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників НОМЕР_2 .

Суддя Скригун В. В.