ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року 

м. Київ

справа № 826/13508/16
адміністративне провадження № К/990/43006/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження 
справу за касаційною скаргою Шаматріна Євгенія Миколайовича 
на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року (суддя Костенко Д.А.) та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року (колегія у складі суддів Смілянця Е.С., Полотнянка Ю.П., Драчук Т.О.)
у справі № 826/13508/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЦ "ОРІОН Д"
до Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Служби безпеки України,
про визнання незаконним і скасування наказу від 07.03.2014 №286.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебувала справа № 826/13508/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЦ "ОРІОН Д" (далі - ТОВ "ІТЦ "ОРІОН Д") до Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича (далі - скаржник, арбітражний керуючий) і Служби безпеки України про визнання незаконним і скасування наказу від 07.03.2014 № 286 у частині.

II. РУХ СПРАВИ ТА ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

2. 07.04.2025 арбітражний керуючий звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив передати матеріали справи № 826/13508/16 до Господарського суду Сумської області для розгляду у межах справи № 920/736/19 про банкрутство ТОВ "ІТЦ "ОРІОН Д".
3. Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 23.04.2025 заяву арбітражного керуючого від 07.04.2025 повернув заявнику без розгляду.
4. Не погоджуючись з судовим рішенням, арбітражний керуючий подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду від 23.04.2025 скасувати, а справу направити до господарського суду за підсудністю.
5. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16.09.2025 закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2025, оскільки ухвала, якою відмовлено в передачі справи за підсудністю до іншого суду в апеляційному порядку не оскаржується окремо від рішення суду, прийнятого по суті спору.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

6. 21.10.2025 арбітражний керуючий звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті відповідної заяви.
7. Підставою касаційного оскарження арбітражний керуючий визначив абз. 6 ч. 4 ст. 328 КАС України, мотивуючи її порушенням судом апеляційної інстанції приписів ст. 242 КАС України, оскільки суд постановив ухвалу від 16.09.2025 без урахування змісту апеляційної скарги та суті оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 23.04.2025.
8. Ухвалою від 02.12.2025 Верховний Суд відкрив провадження у справі для перевірки аргументів скаржника.
9. Відзиви від сторін не надходили. Копію ухвали про відкриття касаційного провадження було доставлено до електронного кабінету відповідача 02.12.2025 о 20:54, а у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення позивачу зазначено «адресат відсутній».

ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що передача адміністративних справ за підсудністю регламентується положеннями ст. 29 КАС України.
11. Відповідно до ч. 6 ст. 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.
12. Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. При цьому право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частини першої статті 55 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду. 
13. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
14. Цей принцип полягає у тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку, визначених цим Кодексом, надається право оскарження ухвалених судом рішень, що також передбачено в ч. 1 ст. 13 КАС України. 
15. Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
16. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 293 КАС України).
17. Перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, визначено статтею 294 КАС України.
18. Відповідно до цієї статті окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 28) залишення без задоволення заяви, поданої в порядку, визначеному статтею 383 цього Кодексу.
19. Отже, коло ухвал, які можна оскаржити окремо від основного рішення, обмежено законом. Це зроблено не для обмеження прав учасників справи на доступ до суду, а заради дотримання пріоритетності: розгляд справи по суті має вищу цінність, ніж вирішення проміжних процедурних суперечок.
20. Надання учасник справи права на оскарження кожної ухвали створило б умови для штучного затягування процесу, що нівелювало б основне завдання судочинства - ефективний захист прав у розумні строки.
21. Заборона на окреме оскарження ухвал, не передбачених ст. 294 КАС України, не є позбавленням права на судовий захист. Такий підхід гарантує безперервність судового розгляду. При цьому учасник справи має право включити заперечення щодо «проміжних» ухвал до апеляційної скарги на остаточне рішення.
22. Аналогічні висновки щодо розуміння відповідних процесуальних норм викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.04.2025 у справі № 1751/11/2070 та від 04.08.2025 у справі № 640/17265/22. 
23. Тлумачення ст. 294 КАС України стосовно оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції окремо від рішення суду має відбуватися з урахуванням того, чи перешкоджає така ухвала подальшому провадженню у справі, та можливості / неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду, про що зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2024 у справі №806/5175/14.
24. У справі, що розглядається, арбітражний керуючий оскаржує ухвалу, якою повернуто без розгляду заяву про передачу справи за підсудністю до іншого суду.
25. Як вбачається зі змісту ст. 294 КАС України, у вичерпному переліку ухвал, на які може бути подано апеляційну скаргу окремо від рішення суду, не зазначено ухвали про повернення заяви про передачу справи до іншого суду.
26. Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви про передачу справи до іншого суду на підставі положень ст. 294 КАС України, необхідно встановити чи перешкоджає така ухвала подальшому провадженню у справі та можливості/неможливості поновити свої права апелянтом в інший спосіб, аніж шляхом апеляційного оскарження відповідної ухвали окремо від рішення суду. 
27. КАС України прямо не визначає чи є ухвала про повернення заяви про передачу справи до іншого суду такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, однак аналіз процесуальних засад адміністративного судочинства дає змогу дійти висновку, що така ухвала не перешкоджає провадженню у справі, оскільки не заважає реалізації учасникам процесу фундаментального права на доступ до суду та не закінчує судовий розгляд. 
28. Також слід зауважити, що повернення без розгляду заяви про передачу справи до іншого суду не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду з цього питання. 
29. Тобто у разі, якщо заявник не погоджується з ухвалою суду першої інстанції про повернення без розгляду його заяви про передачу справи до іншого суду, він має можливість як повторно звернутися з відповідною заявою до суду, так і висловити свою позицію в доводах апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору, що свідчить про можливість скаржника (апелянта) поновити свої права в інший спосіб, аніж шляхом апеляційного оскарження ухвали про повернення зави про передачу справи до іншого суду окремо від рішення суду.
30. Про неможливість оскарження ухвали про відмову в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд іншому суду як в порядку цивільного, так і в порядку господарського судочинства зазначено в постановах Верховного Суду від 18.02.2019 у справі № 755/18427/17, від 07.08.2019 у справі № 921/192/19 та від 19.10.2020 у справі № 524/1555/20.
31. Враховуючи вищенаведене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неможливість оскарження ухвали суду першої інстанції від 23.04.2025 окремо від прийнятого по суті рішення.
32. Згідно з положенням ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
33. Відповідно до чч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
34. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
35. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
36. За вказаних обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. 328, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Шаматріна Євгенія Миколайовича залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі №826/13508/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб