Справа № 216/627/26 
Провадження № 2-а/216/28/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області 

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В., 
за участю:секретаря судового засідання Авшаряна С.О., 
представника позивача Реутової І.Л., 
відповідача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

в с т а н о в и в:

03 лютого 2026 року представник Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Позовна заява мотивована тим, що 23 січня 2025 року Відділом № 8 у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримано лист за № 1201.17/2063-26 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації та паспортного документа для виїзду за кордон громадян російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ходжейлі, Республіка Каракалпакстан, Республіка Узбекистан.
03 лютого 2026 року під час проведення спільних заходів з працівниками поліції було виявлено ОСОБА_1 , який 22.02.2014, з приватною метою через КПП «Харків-пасажирський», по внутрішньому паспорту громадянина рф НОМЕР_1 виданому 19.01.2011 відділенням по району Метрогородок ФМС росії по м. москва.
ОСОБА_1 проживає без реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , у цивільної дружини громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, немає офіційних дозвільних документів на проживання та працевлаштування в Україні, власного житла немає. 
Станом на 03 лютого 2026 року у відповідача відсутній паспорт громадянина російської федерації для виїзду за кордон, який дає право на перетин кордону. За час перебування на території України до дипломатичного представництва рф для виїзду за кордон або посвідчення на повернення до рф, відповідач не звертався. Також, відповідач немає паспортного документа іноземця та дозвільних документів на проживання у Україні. Із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні до міграційної служби України відповідач не звертався, документи щодо продовження терміну перебування в Україні до міграційної служби не подавав. При перевірці за обліками ІПС «Аркан» відповідач не значиться. 
03 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 оформлено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 2 ст. 203 КУпАП, винесено постанову із призначенням штрафу у розмірі 3400 грн. Штраф не сплачено. 
Також, 03 лютого 2026 року Відділом № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове видворення за межі території України ОСОБА_1 . 
Представниця позивача Реутова І.Л. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. 
Відповідач у судовому засіданні позов визнав. 
Заслухавши представниці позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 
ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, який народився в м. Ходжейлі, Республіки Узбекистан, документований паспортом російської федерації, виданого 19.01.2011 № 770-053. 
Згідно особистих пояснень відповідача, останній прибув в Україну 22 лютого 2014 року, проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 у цивільної дружини, офіційно не працював. До міграційної служби України з питання отримання статусу України біженця, оформлення посвідки на проживання в Україні, продовження терміну перебування в Україні, не звертався. 
03 лютого 2026 року Відділом № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області складено стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та постановою від 03 лютого 2026 року останнього визнано винним у порушенні законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: починаючи з 23.05.2014 перевищив встановлений строк перебування в Україні більше 30 днів, ухиляючись від виїзду за межі України після закінчення відповідного терміну перебування, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 3400 грн. Штраф не сплачено. 
Листом Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 02.02.2026 встановлено, що  ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції, не звертався. Інформація, щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту стосовно зазначеної особи, відсутня. 
Таким чином, встановлено, що громадянин російської федерації  ОСОБА_1 незаконно перебуває на території України.
Викладеним фактам відповідають правовідносини з примусового видворення іноземця за межі території України.
Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначені у статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
У частині 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 
Частиною першою, третьою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.
Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Згідно з п. 4 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі – Інструкція), іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.
У пункті 7 Інструкції визначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є: невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію; якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, - до набрання рішенням суду законної сили.
Згідно з пунктом 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою встановлено заборону щодо примусового повернення, видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства.
З огляду на матеріали справи, а також на наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Враховуючи те, що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ним правил перебування в Україні, зокрема, за перевищення встановленого строку перебування в Україні, відсутній документ, що дає право на виїзд з України, та докази можливості отримання відповідачем такого документу самостійно, суд вважає доведеними підстави для його затримання та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту перебування іноземців або осіб без громадянства, оскільки існує ризик, що відповідач ухилятиметься від примусового видворення.
Відповідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шість місяців.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначивши про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 288 КАС України, суд, - 

у х в а л и в:

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України – задовольнити.
Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації  ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Допустити негайне виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, громадянина російської федерації  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення звернути до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя         Ю.В.Онопченко