2/130/755/2025
152/964/24
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2025 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі судді Костянтина Шепеля,
із секретарем судового засідання Раїсою Буга,
за участю представника позивача Сніжани Чубенко,
представника відповідача Аліни Зубаль,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом адвоката Чубенко Сніжани Василівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Курланд» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та скасування державної реєстрації, -
приходить до такого. 

Позиція позивача
Представник позивача Сніжана Чубенко 5 липня 2024 року звертається до Шаргородського районного суду Вінницької області з цим позовом, в якому просить визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі № 283 від 25 серпня 2009 року – від 1 квітня 2017 року, укладену між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРО БАЛТ» та скасувати її державну реєстрацію. Також просить, з метою вирішення спору, призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: чи виконано підписи у договорі оренди землі № 283 від 25 серпня 2009 року в графі «орендодавець» та у додатковій угоді до договору оренди землі від 1 квітня 2017 року в графі «реквізити сторін «орендодавець» ОСОБА_2 , чи іншою особою. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом від 15 грудня 2021 року позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,3833га, розташованої на території Пасинківської сільської ради Жмеринського району, кадастровий номер 0525385800:01:001:0007, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ВН №224252, виданого 16 червня 2003 року. Між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРО БАЛТ» 25 серпня 2009 року було укладено договір оренди землі № 283, відповідно до якого земельну ділянку передано в оренду строком на 10 років. Згідно з пунктом 12.2 договору, строк його дії припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб, або примусового її відчуження з мотивів суспільної необхідності; ліквідації юридичної особи – орендаря. Відповідно до додаткової угоди від 1 квітня 2017 року до договору оренди землі № 283 від 25 серпня 2009 року, укладеної між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРО БАЛТ», сторони внесли наступні зміни до договору оренди землі: договір оренди землі укладено строком на 20 років - до 31 грудня 2029 року; кадастровий номер земельної ділянки 0525385800:01:001:0007; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки, розмір орендної плати становить 1392,95 грн з урахуванням індексації. Зазначену додаткову угоду ОСОБА_2 не підписувала та про її існування не знала, оскільки підписи в договорі оренди землі та в додатковій угоді виконано різними особами. Також, державна реєстрація додаткової угоди від 1 квітня 2017 року проведена 6 вересня 2016 року, тобто раніше за її укладення, що свідчить про порушення законодавства. Оскільки підпис у додатковій угоді виконано не ОСОБА_2 , тому наявні підстави для визнання такої угоди недійсною та скасування її державної реєстрації. На даний час орендарем земельної ділянки являється ТОВ «КУРЛАНД», до якого шляхом реорганізації приєднано ТОВ «АГРО БАЛТ», а тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом, позовні вимоги в якому спрямовані на відновлення її порушеного права вільно розпоряджатися та користуватися земельною ділянкою.
На підтвердження позовних вимог представник позивача надає копії договорів, додаткових угод, свідоцтва про право на спадщину, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та документи, що підтверджують звернення позивача за правовою допомогою.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснює, що її довірителька після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 2021 року звернулась до відповідача з метою отримання інформації про належну їй земельну ділянку. Дізналась, що право оренди ТОВ «Агро Балт» передано до ТОВ «Курланд», і її було проінформовано, що ОСОБА_2 в 2009 році уклала договір оренди землі із ТОВ «Агро Балт» строком на 10 років, а в 2017 році уклала додаткову угоду, якою продовжено строк оренди земельної ділянки до 2029 року. Ознайомившись з договором оренди землі та додатковою угодою до нього, позивачка встановила, що договір оренди землі підписаний ОСОБА_2 , а додаткової угоди від 1 квітня 2017 року вона не підписувала. В приватній розмові дочка спадкодавиці ОСОБА_4 повідомила, що це вона підписувала додаткову угоду, оскільки ОСОБА_2 за станом здоров`я не могла цього зробити. З огляду на це, продовження строку дії договору оренди землі на 20 років є незаконним, додаткова угода ОСОБА_2 не була підписана, а тому є всі підстави для визнання додаткової угоди недійсною та скасування її державної реєстрації. Позивачка надала до суду документи, необхідні для проведення експертизи в частині порівняння підписів в договорі оренди та додатковій угоді, і в цій частині вважає можливим проведення експертизи, оскільки заяви взято з архівів підприємств, куди їх було подано ОСОБА_2 особисто. Однак, оскільки суд відмовив через не підтвердження походження цих доказів, надати інші докази неможливо, тому просить на підставі наявних у справі доказів визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі № 283 від 25 серпня 2009 року – скасувати цю угоду та скасувати запис про державну реєстрацію про право оренди земельної ділянки. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, вартість яких буде надана протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

Позиція відповідача
Представник відповідача Зубаль А.І. подає відзив на позовну заяву, у якому просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи його тим, що представник позивача, звертаючись з позовом до суду, вказує, що ОСОБА_2 не підписувала додаткової угоди до договору оренди землі, але недобросовісно не зазначає факту отримання нею орендної плати. Також вважає, що представник позивача звертається до суду з неналежним та неефективним способом захисту порушеного права, оскільки, відповідно до висновків Верховного суду належним способом захисту у даному випадку є звернення з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні належним власнику майном, або про повернення такого майна, як безпідставно набутого. А обрання позивачем неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови в позові (а.с.36-37).
В судовому засіданні представник відповідача Зубаль А.І. проти задоволення позову повністю заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить звернути увагу суду на те, що представник позивача плутає походження наданих нею заяв за підписом ОСОБА_2 , оскільки при розгляді справи № 152/906/22 в Шаргородському району суді було встановлено, що ці заяви, які надано в якості вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 , було взято у неї в будинку, а не з архівів підприємств, як вона зазначає. Крім слів представника позивача про те, що ОСОБА_2 не підписувала додаткової угоди, немає жодних доказів, представник позивача не є експертом і не може встановлювати такі обставини. Крім цього, вона надає лише п`ять заяв, яких недостатньо для проведення експертного дослідження і тому суд цілком правомірно відмовив у клопотанні про проведення експертизи. В задоволенні позову просить відмовити повністю та стягнути з позивача судові витрати на оплату правової допомоги, вартість яких буде пораховано та подано відповідну заяву після винесення судом рішення у справі. 

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання
Позовна заява надійшла до Шаргородського районного суду 5 липня 2024 року (а.с.1).
Після самовідводу судді Роздорожної А.Г. та згідно з її розпорядженням від 7 серпня 2024 року справу направлено для розгляду до Жмеринського міськрайонного суду (а.с.75).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 9 серпня 2024 року справу передано на розгляд судді Шепелю К.А. (а.с.78).
Ухвалою від 13 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі на 3 вересня 2024 року (а.с.79).
Заява про забезпечення позову надійшла від представника позивача ОСОБА_3 26 серпня 2024 року (а.с.81-82).
Ухвалою суду від 28 серпня 2024 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с.94-95).
Згідно з довідкою секретаря судового засідання, справу 3 вересня 2024 року знято з розгляду через неявку учасників процесу на 22 жовтня 2024 року (а.с.99).
16 вересня 2024 року представник позивача надсилає до суду клопотання про залучення співвідповідача (а.с. 102-103).
Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року в задоволенні клопотання про залучення співвідповідача відмовлено (а.с.129).
4 грудня 2024 року представник позивача Чубенко С.В. подає заяву по телефону, у якій просить відкласти підготовче судове засідання (а.с.132).
9 січня 2025 року представник позивача подає клопотання про відкладення підготовчого судового засідання (а.с.134-135).
Ухвалою суду від 9 січня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду (а.с.138).
Апеляційну скаргу представником позивача на ухвалу суду від 9 січня 2025 року подано 20 січня 2025 року (а.с.141-143).
Вінницьким апеляційним судом 19 лютого 2025 року винесено постанову про скасування ухвали від 9 січня 2025 року, справу направлено для продовження розгляду (а.с.179-181).
Матеріали справи надійшли до Жмеринського міськрайонного суду 24 лютого 2025 року (а.с.183).
Ухвалою від 25 лютого 2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 24 березня 2025 року (а.с.187).
Представник позивача Чубенко С.В. 24 березня 2025 року подає клопотання про витребування доказів, про виклик свідка та клопотання про проведення судового засідання у її відсутність (а.с.191,194,196).
Ухвалою суду від 24 березня 2025 року у клопотанні про витребування доказів відмовлено, клопотання про виклик свідка задоволено, питання про вирішення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи відкладено до наступного судового засідання (а.с.199).
30 квітня 2025 року представник позивача подає клопотання про витребування з Шаргородського районного суду матеріалів цивільної справи №152/906/22 (а.с.201-202).
Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено (а.с.207).
Представник позивача 12 травня 2025 року надіслала до суду клопотання про долучення доказів, заяв ОСОБА_2 в кількості 5 штук (а.с.209).
На виконання вимог ухвали від 30 квітня 2025 року - 24 травня 2025 року з Шаргородського районного суду надійшли матеріали цивільної справи №152/906/22 (а.с.215).
29 травня 2025 року представник позивача Чубенко С.В. подає клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.216).
Підготовче судове засідання за клопотанням представника позивача відкладено на 26 червня 2025 року (а.с.219).
Ухвалою суду від 26 червня 2025 року відкладено розгляд клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи на 24 липня 2025 року (а.с.222).
В підготовчому судовому засіданні 24 липня 2025 року у клопотанні представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено (а.с.225).
Ухвалою суду від 24 липня 2025 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 14 жовтня 2025 року (а.с.227). 
В судовому засіданні 14 жовтня 2025 року оголошено перерву до 11 листопада 2025 року (а.с.231-233).
Представник позивача ОСОБА_3 11 листопада 2025 року надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.237).
Відповідно до довідки секретаря судового засідання, розгляд справи відкладено на 8 грудня 2025 року (а.с.241).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин 
Досліджуючи питання права, що лежать в основі спору, судом установлено, що 11 березня 2024 року Шаргородським районним судом Вінницької області розглянуто справу за первісним позовом ТОВ "Курланд" до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ТОВ "Курланд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_6 , про повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Первісний позов задоволено повністю. Зобов`язано відповідачів не чинити перешкоди у користуванні ТОВ "Курланд" земельною ділянкою. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 21 серпня 2024 року рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 березня 2024 року залишено без змін (а.с. 115-128). 
Ззгідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №224252 в присутності орендодавця ОСОБА_2 , орендаря ТОВ «АГРО БАЛТ», голови Пасинківської сільської ради Барана П.І., проведено визначення меж земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 3,3833 га, межі погоджено і вони спірних питань не викликають (а.с.8).
Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, щодо земельної ділянки кадастровий номер 0525385800:01:001:0007, площею 3,3833 га, право оренди земельної ділянки зареєстровано на підставі договору оренди землі № 283 від 2 серпня 2009 року між ТОВ «АГРО БАЛТ» та ОСОБА_2 , та додаткової угоди до договору № 283 від 1 квітня 2017 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 6 вересня 2016 року; строк дії до 31 грудня 2029 року, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду); орендар ТОВ «Курланд», орендодавець ОСОБА_2 (а.с.9).
Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 грудня 2021 року, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0525385800:01:001:0007, площею 3,3833 га 15 грудня 2021 року зареєстровано за ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-1662, виданого державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори (а.с.10, 19).
Відповідно до відомостей про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 грудня 2021 року; відомості про оренду, суборенду актуальні – ТОВ «Курланд», орган, що здійснив державну реєстрацію: КП «Архітектурне – планувально-проектне бюро», дата державної реєстрації речового права 6 вересня 2016 року (а.с.11,18).
Згідно з копією договору оренди землі № 283 від 25 серпня 2009 року, орендодавець ОСОБА_2 та орендар ТОВ «Агро Балт» уклали договір про оренду земельної ділянки площею 3,3833 га строком на 10 років (а.с.13-15, 24).
Додаткову угоду до договору оренди землі № 283 від 25 серпня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агро Балт» укладено 1 квітня 2017 року. Відповідно до пункту 1 додаткової угоди, сторони досягли домовленості внести наступні зміни до договору оренди землі №283 від 25 вересня 2009 року: договір оренди землі укладено строком на 20 років до 31 грудня 2029 року; кадастровий номер земельної ділянки 0525385800:01:001:0007; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою, через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 1392,95 грн; обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її індексації (а.с.16,17).
Згідно з копією паспорта, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.20).
ОСОБА_5 15 грудня 2021 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_2 , на спадщину, яка складається з земельної ділянки, площею 3,3833 га, розташованої на території Пасинківської сільської ради Жмеринського (колишнього Шаргородського) району Вінницької області, кадастровий номер 0525385800:01:001:0007. Право власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 державним нотаріусом Хлапоніним О.О. зареєстровано 15 грудня 2021 року, що видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21, 27-28).
Земельну ділянку кадастровий номер 0525385800:01:001:0007 25 серпня 2009 року передано орендарю ТОВ «Агро Балт», згідно з копією акту приймання - передачі земельної ділянки в оренду (а.с.22).
Згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованим 14 вересня 2022 року за запитом ОСОБА_5 , дата реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 0525385800:01:001:0007 здійснена Відділом Держгеокадастру у Шаргородському районі 21 травня 2010 року (а.с.23).
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Надані докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення, не вбачається. 

Юридична кваліфікація встановлених обставин
Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із статтею 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Згідно із статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 15 грудня 2021 року, позивачка ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 3,3833 га, розташованої на території Пасинківської сільської ради Жмеринського (колишнього Шаргородського) району Вінницької області, кадастровий номер 0525385800:01:001:0007 (а.с.21).
Представник позивачки заявляє про факт підробки документу - додаткової угоди від 1 квітня 2017 року, про який позивачці стало відомо лише після прийняття спадщини та набуття у власність спірної земельної ділянки. Вказує, що оскаржуваний правочин не відповідає вимогам статті 203 Цивільного кодексу України, позивачка не може вільно користуватись своєю власністю, і тому на підставі статей 215, 216 Цивільного кодексу України просить визнати додаткову угоду, укладену мім ОСОБА_2 та ТОВ «Агро Балт», недійсною та скасувати її державну реєстрацію.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з вимогами статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У відповідності до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною другою статті 792 Цивільного кодексу України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, найму регулюються актами земельного законодавства – Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 14 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.
Частинами 1 та 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладання додаткової угоди), об`єкт за договором оренди землі залишився переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. 
Судом встановлено, що оспорювана додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 1 квітня 2017 року укладена у письмовій формі, пройшла відповідну державну реєстрацію, ОСОБА_2 на час її укладання мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, представником позивача не доведено наявності підстав, передбачених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання спірної Додаткової угоди недійсною.
У пункті 85 рішення Шаргородського районного суду Вінницької області у справі № 152/906/22 від 11 березня 2024 року вказано: «позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 жодним належним та допустимим доказом не довела, що ОСОБА_2 не підписувала додаткової угоди з ТОВ «Агро Балт» від 1 квітня 2017 року. Відтак у суду відсутні підстави вважати, що додаткова угода до договору оренди землі № 283 від 25 серпня 2009 року не була укладена між ТОВ «Агро Балт» та орендодавцем ОСОБА_2 1 квітня 2017 року. Зурахуванням цього вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають».
Не надала представник позивача таких доказів і під час розгляду даної справи, не зважаючи на надану їй судом можливість довести походження заяв, підписаних ОСОБА_2 , чи надати інші докази. 
Також, суд приймає до уваги наведені представником відповідача твердження щодо належного способу захисту прав у подібних правовідносинах, виходячи з такого. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оскарження, таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оскарження та спричинених цими діяннями наслідками. 
Верховний суд у своїй Постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 вказав на те, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19).
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 зробила висновок, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача; позовна вимога про скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права оренди щодо спірної земельної ділянки, з одночасним припиненням такого права, не є належним способом захисту порушеного права, а вимога про зобов`язання повернути позивачу спірну земельну ділянку є похідною. Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім. Належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
В Постанові Верховний Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 2 червня 2025 року у справі 144/1440/22 зазначено, що висновки Об`єднаної палати касаційного суду мають перевагу над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками Об`єднаної палати, палати та колегії суддів касаційного суду. Як Велика Палата Верховного Суду, так і Об`єднана палата послідовно дотримуються підходу, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
У постанові Великої Палати Верховного суду від 2 лютого 2021 року у справі №925/642/29 вказано, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. 
Отже, беручи до уваги судову практику у подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що представником позивача обрано неналежний спосіб захисту прав позивача, і в задоволенні позову слід відмовити.

Висновки суду 
За таких обставин, проаналізувавши всі обставини, на які позивач та його представник посилаються, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на невірний спосіб захисту порушеного права. 
На підставі викладеного, керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 259, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 15, 15, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, суд

у х в а л и в :

В позові адвоката Чубенко Сніжани Василівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Курланд» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та скасування державної реєстрації - відмовити.
Повне рішення складене 29 грудня 2025 року.
На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Ім`я (найменування) учасників справи
Позивачка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 .
Представник позивача - адвокат Чубенко Сніжана Василівна, знаходиться по АДРЕСА_2 , діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АВ № 1130086 від 15 квітня 2024 року.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Курланд», вул. Центральна,3, с. Телелинці Жмеринського району Вінницької області, код ЄДРПОУ 34657396.
Представник відповідача – адвокат Зубаль Аліна Іванівна, знаходиться по вул. Івасюка,18, смт Кельменці Чернівецької області, діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії СЕ № 1089782 від 2 січня 2024 року.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ