Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року Справа№200/8516/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти та науки України (01135, м. Київ, просп. Берестейський, 10; код ЄДРПОУ 38621185) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Інфоресурс" » (код ЄДРПОУ: 37533381, вул. Олександра Довженка, 3, м. Київ, 03057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
03.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти та науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство «ІНФОРЕСУРС» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», в якому позивач просить:
-визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту»;
-зобов`язати Міністерство освіти і науки України (код ЄДРПОУ 38621185, просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135) внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, зазначивши, що поточне здобуття ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» і сформувати на підставі виправлених даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти Довідку про здобувача освіти ОСОБА_1 із зазначенням у графі довідки «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» запису «Так, не порушує».
В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 , 31.05.2016 ОСОБА_1 здобув повну загальну середню освіту закінчивши загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 17 Торецької міської ради Донецької області, про що виданий Атестат серії НК № 48878140. 03.08.2020 ОСОБА_1 закінчив Торецький професійний ліцей про що виданий Диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_2 . З 01.09.2018 був зарахований до Донбаської Державної машинобудівної академії на денну форму навчання факультету автоматизації машинобудування та інформаційних технологій. З 29.01.2019 був відрахований. З 30.09.2024 був зарахований до Донбаської Державної машинобудівної академії студентом (бакалаврського) рівня очної денної форми здобуття освіти факультету інтегрованих технологій і обладнання за спеціальністю 136 «Металургія» за освітньо-професійною програмою «Ливарне виробництво чорних та кольорових металів і сплавів». З 15.10.2024 був відрахований (підтверджується довідкою від 22.10.2025 № 06-05/605). 26.09.2025 наказом Донбаської Державної машинобудівної академії зарахований на денну форму навчання за освітнім рівнем «Бакалавр». Дата початку навчання 30.09.2025, дата закінчення 30.06.2029.
07.10.2025 Донбаською Державною машинобудівною академією сформовано Довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №785716, в графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» зазначено «Ні, порушує».
Вважає, що зазначене порушення не відповідає дійсності, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, оскільки ОСОБА_1 здобуває освітньо-кваліфікаційний рівень – «Бакалавр» на денній формі навчання, а до цього отримав, атестат про повну загальну середню освіту та диплом кваліфікаційного робітника.

Таким чином, висновки МОН України про здобуття позивачем освіти у непослідовному порядку є необґрунтованими, а тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Відповідач надав відзиву на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на таке. 
Повторне зарахування на навчання на такий самий рівень свідчить що особа формуватиме такі ж знання навички та уміння, а тому це є непослідовним здобуттям освіти.
Згідно з наявною інформацією з Єдиної державної електронної бази з питань освіти позивач декілька разів був відрахований з навчальних закладів та повторно зарахований за освітнім ступенем бакалавр й тому у відповідній довідці зазначено «Ні, порушує».
Крім того, відповідач вважає, що перша позовна вимога неналежно обрана/оцінена позивачем у контексті обраного способу порушеного права.
Так, МОН України вважає, що не порушувало права і законні інтереси позивача та не вносило до ЄДЕБО відомостей щодо нього. Відповідні дії із внесення відомостей до ЄДЕБО здійснюють суб`єкти освітньої діяльності.
ДП «Інфоресурс» пояснень у справі до суду не надало, ухвала суду про відкриття провадження у справі надіслана до електронного кабінету третьої особи 19.11.2025.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_3 . 
31.05.2016 ОСОБА_1 здобув повну загальну середню освіту закінчивши загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 17 Торецької міської ради Донецької області, про що виданий Атестат серії НК № 48878140.

30.06.2020 ОСОБА_1 закінчив Торецький професійний ліцей про що виданий Диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_2 .
З 01.09.2018 позивач був зарахований до Донбаської Державної машинобудівної академії студентом студентом денної форми навчання факультету автоматизації машинобудування та інформаційних технологій за спеціальністю «Комп`ютерні науки». З 29.01.2019 був відрахований.
З 30.09.2024 позивач був зарахований до Донбаської Державної машинобудівної академії студентом (бакалаврського) рівня очної денної форми здобуття освіти факультету інтегрованих технологій і обладнання за спеціальністю 136 «Металургія» за освітньо-професійною програмою «Ливарне виробництво чорних та кольорових металів і сплавів». З 15.10.2024 був відрахований (підтверджується довідкою від 22.10.2025 № 06-05/605). 
26.09.2025 наказом Донбаської Державної машинобудівної академії зарахований на денну форму навчання за освітнім рівнем «Бакалавр», термін навчання до 30.06.2029. 
07.10.2025 Донбаською Державною машинобудівною академією сформовано Довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №785716, в графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» зазначено «Ні, порушує».
Не погоджуючись із встановленням факту порушення порядку отримання послідовності освіти, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:
ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України та триває на час розгляду справи. 
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.12.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до частини першої статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.
Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти регулює Закон України Про освіту №2145-VIII від 05.09.2017 (далі - Закон №2145-VIII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частинами першою-третьої статті 3 Закону №2145-VIII кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях, у різних формах і різних видах, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону №2145-VIII визначено, що рівень освіти це завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Частиною другою статті 10 Закону №2145-VIII передбачено, що рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Зазначені норми Закону №2145-VIII чітко передбачають умову здобуття рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту". При цьому, обов`язковою характеристикою є завершеність попереднього етапу освіти.
Спірним у даній справі є питання щодо порушення позивачем послідовності здобуття освіти.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі Закон № 1556-VII) вища освіта - це сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.
Згідно з абзацами 1-5 частини 1 статті 5 Закону №1556-VII підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Відповідно до частини другої статті 5 вказаного Закону здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію. (абзац другий частини другої статті 6 Закону №1556-VII)
Згідно статті 7 Закону №1556-VII документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію. Встановлюються такі види документів про вищу освіту (наукові ступені) за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Згідно із підпунктом 3 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1556-VII освітня діяльність за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, що провадиться закладами вищої освіти і започаткована до набрання чинності цим Законом, продовжується у межах строку навчання за певною освітньо-професійною програмою з видачею державного документа про вищу освіту встановленого зразка - диплома молодшого спеціаліста. Останній прийом на здобуття вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста проводиться у 2019 році.
Після набрання чинності цим Законом диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра. (підпункт 4 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1556-VII)
Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку про те, що особа вважається такою, що здобула рівень вищої освіти, зокрема молодшого бакалавра та прирівняного до нього молодшого спеціаліста, та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою. Основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що, своєю чергою, має підтверджуватись відповідним документом про освіту, зокрема, дипломом молодшого бакалавра або молодшого спеціаліста.
При цьому, незавершена освіта не є показником досягнення певного освітнього рівня, оскільки особа не пройшла весь необхідний навчальний курс і не підтвердила свої знання і вміння шляхом отримання відповідного диплому.
Згідно підпункту 5 пункту 3 розділу X Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про професійну освіту» від 21.08.2025 №4574-IX диплом про професійну (професійно-технічну) освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник" прирівнюється до диплома про професійну освіту спеціаліста.
Фаховий молодший бакалавр - це освітньо-професійний ступінь, що здобувається на рівні фахової передвищої освіти і присуджується закладом освіти у результаті успішного виконання здобувачем фахової передвищої освіти освітньо-професійної програми. (частина друга статті 7 Закону України «Про фахову передвищу освіту»)
Проаналізувавши обставини даної справи та зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що вступ позивача 27.09.2024 до Донбаської державної машинобудівної академії освітній ступень «Бакалавр» і 15.10.2024 був відрахований з числа студентів за власним бажанням, першого рівня вищої освіти не здобув.
11.08.2025 ОСОБА_1 зарахований на навчання до Донбаської державної машинобудівної академії освітній ступень «Бакалавр» і 08.09.2025 був відрахований з числа студентів за власним бажанням, першого рівня вищої освіти не здобув.
26.09.2025 позивач зарахований на навчання денної форми здобуття освіти до Донбаської державної машинобудівної академії освітній ступень «Бакалавр», що є першим рівнем вищої освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України Про освіту.
У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на власні роз`яснення, викладені у листі №1/9758-24 від 03.06.2024, згідно яких вважає відрахування із закладу освіту неуспішною формою завершення етапу навчання.
Проте, суд критично оцінює вказану позицію відповідача як таку, що суперечить наведеним вище положенням закону, у тому числі пункту 23 частини першої статті 1 Закону №2145-VIII, яким надано визначення поняття рівень освіти.
Крім того суд зазначає, що лист Міністерства освіти і науки України не є нормативно-правовим актом, має лише роз`яснювальний, інформаційний характер і не встановлює правових норм. Натомість, припис закону є нормою прямої дії та має вищу юридичну силу, ніж лист МОН України №1/9758-24 від 03.06.2024. Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що листи міністерств не є нормативно-правовими актами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що інформація в довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 785716 від 07.10.2025 про порушення поточним здобуттям освіти позивача послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України Про освіту не відповідає дійсності, а тому є протиправною.
Вирішуючи питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд звертає увагу на наступне.
Статтею 74 Закону № 2145-VIII встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).
Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.
Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.10.2018 за № 1132/32584 (далі - Положення), це Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону України «Про освіту» (далі - Закон) з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.
Пунктом 5 розділу І Положення передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.
Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення. Так, розпорядник ЄДЕБО, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує, зокрема: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО; структурну систематизацію даних, що містяться в ЄДЕБО, відповідно до державних та/або галузевих класифікаторів; взаємодію ЄДЕБО з іншими автоматизованими системами, інформаційними ресурсами та державними реєстрами у випадках та у порядку, визначених законодавством; оброблення, ведення обліку та зберігання в ЄДЕБО замовлень, поданих суб`єктами освітньої діяльності в електронній формі, на формування інформації, що відтворюється в документах про освіту, студентських (учнівських) квитках державного зразка, в порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти; внесення та верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначена відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО; виконання інших заходів із забезпечення функціонування ЄДЕБО у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.
Аналіз наведених вище приписів свідчить про те, що на МОН України як на розпорядника ЄДЕБО покладено організаційні та контролюючі функції ведення цієї електронної бази, а на ДП «ІНФОРЕСУРС» як на технічного адміністратора ЄДЕБО - виключно технічні функції.
Отже, саме МОН України має повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» щодо позивача.
За таких обставин, враховуючи роль МОН України як розпорядника ЄДЕБО у спірних правовідносинах, суд вважає протиправними дії МОН України у частині внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про те, що поточне здобуття освіти позивачем порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправними дій Міністерства освіти і науки України щодо формування довідки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, із зазначенням відомостей про послідовність отримання освіти: «Ні, порушує» та зобов`язання Міністерство освіти і науки України внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а саме, в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».
Позовна вимога про зобов`язання Міністерства освіти і науки України сформувати на підставі виправлених даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти Довідку про здобувача освіти ОСОБА_1 із зазначенням у графі довідки «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» запису «Так, не порушує», задоволенню не підлягає, так як є передчасною, оскільки інформація про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту" щодо позивача ще відповідачем до ЄДЕБО не внесена.
Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
З матеріалів справи встановлено, що позов подано через систему «Електронний суд». Позивач сплатив судовий збір у у розмірі 1211,20 грн.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, суд зазначає, що за подання цього позову позивачу з урахування коефіцієнту пониження слід було сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Отже, судовий збір у розмірі 484,48 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Щодо надміру сплаченого судового збору у розмірі 242,24 грн., суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти та науки України (01135, м. Київ, просп. Берестейський, 10; код ЄДРПОУ 38621185) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Інфоресурс" » (код ЄДРПОУ: 37533381, вул. Олександра Довженка, 3, м. Київ, 03057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії дій Міністерства освіти і науки України щодо формування довідки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, із зазначенням відомостей про послідовність отримання освіти: «Ні, порушує».
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а саме, в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Міністерства освіти і науки України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 484,48 грн. 
Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 січня 2026 року. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя К.Е. Абдукадирова