2/130/393/2026
130/3385/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Порощука П.П.,
за участі секретаря Корнійчук К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором,в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на суму заборгованості за договором позики №1344504-А в розмірі 37947,49 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.04.2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено кредитний договір №1344504-A, за умовами якого позикодавець надав останній грошові кошти у розмірі 14950 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Відповідно до п. 2.6.2 строк кредиту з 14.04.2021 року по 13.05.2021 рік Між відповідачем та первісним кредитором було укладено 1 додаткову угоду про продовження строку користування кредитними коштами. Згідно додаткової угоди №1 від 06/05/2021 р. до кредитного договору, позичальник повинен був сплатити проценти та повернути кредитодавцю суму кредиту до 05/06/2021 р Відповідно до п.5.7.2 .7.2. в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2.99%. Відповідно до п.5.8 Сторони погодили, що угода на автопролонгацію Договору підписується Позичальником одночасно з підписанням цього Договору. У встановлений додатковою угодою на автопролонгацію строк нової узгодженої дати повернення кредиту 25/06/2021 р. відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі: 14950 грн. - тіло кредиту та 22997,49 грн. - нараховані проценти. 07.07.2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» було укладено договір факторингу №40071779-110. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги, в тому числі і за кредитним договором №1344504-A. Відно до витягу з реєстру прав грошових вимог TOB «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 1344504-A на загальну суму 37947,49 грн.
Ухвалою від 17.11.2025 провадження по вказаній справі відкрито та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився завчасно подавши клопотання в якому просить розгляд справи провести у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, до суду повернувся конверт з відміткою про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою», причини його неявки суду невідомі, будь-яких заяв та клопотань суду не надав.
Згідно з положеннями ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав.
Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, 14.04.2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено кредитний договір № 1344504-A, за умовами якого позикодавець надав останній грошові кошти у розмірі 14950 грн.шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 .(а.с.38-47). Між відповідачем та первісним кредитором було укладено 1 додаткову угоду про продовження строку користування кредитними коштами. Згідно Додаткової угоди №1 від 06/05/2021 р. до кредитного договору, позичальник повинен був сплатити проценти та повернути кредитодавцю суму кредиту до 05/06/2021 року(а.с.48,49).
03.05.2021 року було укладено Угоду до Кредитного договору № 1344504-А від 14.04.2021 року (автопролонгація) відповідно до якої сторони погодили наступні умови угоди у випадку застосування автопролонгації: сума кредиту 14950 грн.; строк автопролонгації з 06.06.2021 року по 25.06.2021 рік включно; запланована дата повернення кредиту 25.06.2021 року (нова запланована дата); сплата кредиту за підвищеною процентною ставкою 2,99% від суми кредиту; річна процентна ставка за користування кредитом становить 826,36%; загальна вартість кредиту становить 37947,49 грн; сума до поповнення 37947,49 грн.(а.с. 50).
У встановлений додатковою угодою на автопролонгацію строк нової узгодженої дати повернення кредиту 25/06/2021 р. відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі: 14950 грн. - тіло кредиту та 22997,49 грн. - нараховані проценти (а.с.50)
07.07.2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН», як клієнтом, та ТОВ «ФІНФОРС» було укладено договір факторингу №40071779-110(а.с.58-61) TOB «СС ЛОУН» повідомило позичальника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФІНФОРС» шляхом направлення 07.07.2021 р. електронного листа на електронну адресу позичальника
Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимоги TOB «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 1344504-A на загальну суму 37947,49 грн.(а.с.67).
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7,12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Відповідно до ст.1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.
Отже судом встановлено, що 14.01.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1344504-А у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Заявлена позивачем сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів та не спростована відповідачем.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
Отже, до ТОВ «ФІНФОРС» перейшло право кредитора за вказаними вище кредитним договором, що підтверджується дослідженими доказами.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 37947,49 грн. за кредитним договором обґрунтованими та такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконувала умови договору та має заборгованість, тому несе відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань.
При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст.141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої за по АДРЕСА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» ( місто Київ, вул.Іоанна Павла ІІ, код ЄДРПОУ 41717584) заборгованість за кредитним договором №1344504-А від 14.04.2021 року в розмірі 37947,49 грн. та 2422,40 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.