КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року справа № 340/3775/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі – військова частина), військової частини НОМЕР_2 (далі – військова частина НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернувся до суду зі заявою до відповідачів про визнання протиправною бездіяльності стосовно звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.
Водночас просила суд зобов`язати відповідачів звільнити з військової служби. 
Пояснила, що існують сімейні обставини, за яких набула право на звільнення з військової служби (обоє з подружжя проходять військову службу і мають малолітню дитину).
Військова частина заперечила стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.53-56).
Пояснила, що підпорядковується військовій частині 2, котра вирішує кадрові питання.
Військова частина 2 заперечила стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.40-45).
Пояснила, що відсутня підстава звільнення з військової служби, так як ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з особою, котра не є батьком дитини. 06 червня 2025 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.32-33).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, 22 грудня 2017 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали шлюб (а.с.20-21).
У шлюбі народилась донька, ОСОБА_4 (16 березня 2018 року) (а.с.18).
04 лютого 2021 року заочним рішенням Генічевського районного суду Херсонської області розірвано шлюб (справа №653/2597/20) (а.с.20-21).
29 червня 2021 року рішення суд набрало законної сили (а.с.20-21).
11 листопада 2022 року ОСОБА_2 уклала контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (а.с.13-16).
24 січня 2025 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5 і змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.22).
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині (а.с.17).
ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (а.с.25).
ОСОБА_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 (а.с.24).
Донька позивачки проживає разом з нею і ОСОБА_5 (а.с.23). 
28 квітня 2025 року позивачка подала до військової частини рапорт про звільнення зі служби за контрактом в запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 і пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон) (а.с.27).
Підстава – обоє з подружжя проходять військову службу і мають малолітню дитину.
Військова частина погодила рапорт і передала його на розгляд військової частини НОМЕР_3 (а.с.27). 
13 травня 2025 року військова частина 2 відмовила у звільненні з військової служби і повернула рапорт з додатками (а.с.28).
Підстава – ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з особою, котра не є батьком дитини.
Позов подано до суду 05 червня 2025 року (а.с.31).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи. 

Перш за все, з 24 лютого 2022 року в країні діє воєнний стан (загальновідомий факт). 
Військова частина не наділена компетенцією вирішення рапорту про звільнення з військової служби, тому повинна була надіслати його за належністю.
Військова частина дотрималась обов`язку.
Тому суд відмовляє у задоволенні вимог позову до військової частини. 
Приписами підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Подавши рапорт про звільнення зі служби, ОСОБА_1 заперечила її проходження.
Приписами пункту 3 частини 12 статті 26 Закону передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. 
Кожний закон досягає певної мети, яка повинна бути легітимною.
Мета цього закону полягає у тому, щоб під час дії воєнного стану забезпечити виховання і утримання дитини матір`ю, яка проходить військову службу, за умови, що і батько захищає країну.
Тобто осердям закону є захист інтересів дитини. 
У цьому випадку мати і батько дитини проходять військову службу.
Батько і мати дитини – колишнє подружжя. 
Тому під поняттям «подружжя» з урахуванням осердя норми права треба розуміти і колишнє подружжя.
Якщо не вдатися до такого тлумачення, то діти колишніх подружь, обоє з яких проходять військову службу під час дії воєнного стану, зазнають неоднакового відношення держави у порівняні з дітьми, батьки яких є подружжям і теж захищають країну.
Таке різне відношення не буде мати жодного логічного (легітимного) пояснення, що стане доказом дискримінації, яка заборонена приписами частини 2 статті 24 Конституції України.
Цією нормою права встановлено, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. 
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що військова частина 2 вдалася до дискримінаційного читання норми права.
Тому допустила протиправну бездіяльність щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Захист порушеного права полягає у зобов`язанні військової частини 2 повторно розглянути рапорт про звільнення зі служби, врахувавши правовий висновок суду. 
Отже, позов належить задовільнити частково. 
Сторони не понесли судових витрат (а.с.32-33).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 28 квітня 2025 року. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 28 квітня 2025 року, врахувавши правовий висновок суду.
Відмовити у задоволенні позову в іншій частині вимог. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ