Єдиний унікальний номер 725/8260/24 
Номер провадження 2/725/1595/24 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року.Чернівецький районний суд міста Чернівців
у складі: 
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.
при секретарі Заяц Є.В.,
за участю: 
представника позивача - адвоката Филимонова С.М.,
представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Корнієнко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (  АДРЕСА_2 ), Відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (вул.Ольги Кобилянської,29 м.Чернівці) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Филимонов С.М. у вересні 2024 рокузвернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 про визнання батьківства. 
У позові посилався на те, що з червня 2017 року по жовтень 2020 року позивач ОСОБА_3 проживав та підтримував фактичні спільнівідносини без реєстрації шлюбуразом з відповідачкою ОСОБА_4 ..
Під час спільного проживання у них народилася дитина. На прохання ОСОБА_1 , під час реєстрації народження доньки в органах РАЦСу, відомості про батька були внесені на підставі ст.135 СК України, зі слів матері. 
Після припинення відносин з відповідачкою, вона стала перешкоджати ОСОБА_3 бачитися з донькою, спілкуватися з нею та нею опікуватися. На неодноразові звернення, у тому числі письмові, про надання можливості бачити дитину, піклуватися про неї, ОСОБА_1 не реагує та повністю ігнорує будь-які прохання. Окрім цього, позивач виявив бажання звернутися до органів РАЦС із заявою про визнання батьківствата внесення відповідних відомостей до актового запису про народження доньки, але знову ж таки, отримав відмову з боку відповідачки.
Таким чином, зважаючи на те, що в інший спосіб захистити свої права на участь у вихованні спільної доньки немає, ОСОБА_3 був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. 
Просив позов задовольнити та після проведення відповідної молекулярно-генетичної експертизи визнати ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_5 , внісши відповідні відомості до актового запису про її народження щодо батька. 
25 вересня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідачки - адвоката Поляк М.В., де вона стверджувала, що її довірителька ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги ОСОБА_3 та просить у їх задоволенні відмовити. На даний час її довірителька перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який у свідоцтві про народження дитини вказаний батьком. Вони спільно виховують доньку, дбають про неї, приділяють час та займаються її розвитком. Проведення молекулярно-генетичної експертизи вважає недоречним, адже позивачем не надано достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що він є батьком дитини. Крім того, звертала увагу на те, що ОСОБА_3 не надав доказів того, що письмово звертався до ОСОБА_1 із вимогою про подання спільної заяви до органів РАЦС щодо внесення відомостей про батька у актовий запис про народження дитини.
17 жовтня 2025 року від представника позивача адвоката Филимонова С.М. надійшла відповідь на відзив, де він вказував, що позиція відповідачки нічим не обґрунтована, адже той факт, що у свідоцтві про народження доньки батьком вказаний ОСОБА_6 не є беззаперечним фактом того, що він є біологічним батьком дівчинки. Натомість цю обставину може підтвердити чи спростувати лише висновок експертизи. 
20 січня 2025 року адвокат Филимонов С.М. звернувся до суду з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Відділу РАЦС Чернівецького міського управління юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, у якому, окрім раніше заявлених позовних вимог, просив внести зміни до актового запису про народження доньки, виключивши відомості про особу батька - ОСОБА_7 .
У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав свій позов та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що з відповідачкою вони проживали у неї вдома по АДРЕСА_3 . Рішення про спільну дитину було прийняте спільно та виважено. Вони обоє до цього ретельно готувалися: відвідували разом лікарів, він супроводжував ОСОБА_8 на обстеження та оплачував всі необхідні послуги. Після появи дочки він дуже тішився, але ОСОБА_8 умовила його зробити запис дитини за ст.135 Сімейного кодексу, обґрунтовуючи це тим, що у неї буде можливість отримувати соціальну допомогу як одинока мати. Деякий час після розриву відносин він ще мав можливість бачити доньку, однак згодом відповідачка повністю обмежила його у побаченнях з дитиною. На даний час він повністю позбавлений можливості бачити дівчинку та спілкуватися з нею. Будь-які спроби налагодити відносини марні, а зважаючи на те, що він не вказаний батьком дитини у свідоцтві про народження, не може звертатися до соціальних служб за захистом своїх батьківських прав.
Представник позивача - адвокат Филимонов С.М.також підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Корнієнко В.М. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 . Вказував, що його довірителька заперечувала факт спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю, отримання від нього будь-якої матеріальної допомоги. Що ж стосується народження доньки, то запліднення відбувалося не фізіологічним способом, а репродуктивним, у межах медичного закладу, у зв`язку із чим, відсутні підстави вважати, що біологічним батьком дитини є саме позивач ОСОБА_3 .
Розгляд справи відбувався у відсутність відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представника відділу РАЦС, які в судові засідання не з`являлися, незважаючи на те, що неодноразово повідомлялися про дату, місце та час розгляду справи. 
Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників провадження, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку:
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбі. 
Зі свідоцтва про народження, виданого повторно відділом державної РАЦС у Чернівецькій області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління МУЮ, вбачається, що батьком дитини ОСОБА_5 є ОСОБА_2 , аматір`ю - ОСОБА_1 (а.с.42).
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що прізвище та по батькові дитини змінювались, зокрема з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с.135 ).
Згідно з приписами ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
У пункті 10 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц Верховний Суд дійшов висновку, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Ухвалою суду від 22.10.2024по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу з метою встановлення того, чи є позивач ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_5 . 
Разом з тим, на неодноразові виклики судового експерта для проведення експертизи ОСОБА_1 разом із малолітньою ОСОБА_11 не з`явилися, у зв`язку із чим, судову експертизу не проведено(а.с.89-90).
У подальшому, після збільшення позовних вимог, судом повторно було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. При цьому судом попереджено відповідачку ОСОБА_1 про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст.109 ЦПК України. Незважаючи на це, ОСОБА_1 для проведення експертизи разом з малолітньою ОСОБА_11 знову не з`явилася та про причини неявки судового експерта не попередила. Таким чином, матеріали справи були повернуті судовим експертом до суду без відповідного висновку (а.с.148).
Статтею 109 ЦПК України визначено наслідки ухилення від участі в експертизі.
Так, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Вказані висновки викладено у постановах Верховного Судувід 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 рокуу справі № 205/5698/21, від 20 вересня 2024 року у справі № 183/2690/21.
При цьому в якості доказів батьківства можуть розглядатися різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач (див. постанову Верховного Судувід 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Як вже було зазначено вище, судова молекулярно-генетична експертиза у вказаній справі не проведена, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 із дитиною для відібрання експериментальних зразків.
Попри це позивачем до позовної заяви додано фотокартки дитини у різні періоди її життя, починаючи з моменту, коли дитина була немовлям, до моменту відвідування нею дитячого садка. Крім того, до позову додано виписки із результатами медичних обстежень ОСОБА_1 під час її вагітності, що на думку суду, підтверджує доводи ОСОБА_3 про факт його проживання з відповідачкою ОСОБА_1 та планування спільної дитини, а також доводить факт турботи про майбутню матір дитини.
Суд вважає, що пасивна поведінка відповідачки ОСОБА_1 та її небажання з`являтися із дитиною до судового експерта для відібрання експериментальних зразків, свідчить про те, що вона не заперечує того, що біологічним батьком доньки може бути позивач ОСОБА_3 .
Також суд звертає увагу на те, що у першочерговому записі про батька в актовому записі про народження ОСОБА_5 вказано « ОСОБА_12 », тобто ім`я та по батькові співпадає з іменем та по батькові позивача ОСОБА_3 .
Твердження адвоката Корнієнка В.М. з приводу того, що дитина його довірительки зачата за допомогою екстракорпорального запліднення не може свідчити про те, що її біологічним батьком не може бути позивач.
Згідно з частиною дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Судове провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується приватного життя чоловіка, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
У справах цієї категорії має враховуватись справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини, ретельно вивчати у справедливій процедурі чи визнання батьківства не суперечить інтересам дитини, зокрема на виховання в існуючій сім`ї, що забезпечує адекватний розвиток дитини. При врахуванні такого балансу доцільно надавати оцінку висновкам органів у справах дітей щодо сімейної ситуації та думці дитини, яка здатна її висловити.
Таким чином, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, надавши правову оцінку доводам і запереченням сторін, врахувавши баланс між інтересами сторін та найкращими інтересами дитини, беручи до уваги вимоги ст.109 ЦПК, суд вважає доведеним факт батьківства позивача ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_11 та приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. 
Керуючись ст.ст.121, 122, 124-129, 135 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 289, 352, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а батьком вказаний(згідно свідоцтва про народження виданого повторно ) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Виключити з актового запису №2235 від 19 вересня 2018 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області відомості про батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису №2235 від 19 вересня 2018 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, вказавши відомості: 
1)про батька дитини у графі "Відомості про батька" - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України;
2)змінити по батькові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_9 ».
Інші відомості в актовому записі про народження залишити без змін.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ,  АДРЕСА_2 ) на користь  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.