ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.01.2026	Справа № 910/2461/25	

За позовом	Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»	
до	Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»	
про	стягнення 26 611,40 грн	
 	Суддя Підченко Ю.О.	
Представники сторін:
без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» (далі також - позивач, ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі також - відповідач, ПрАТ СК «ПЗУ Україна») про стягнення 20 610, 55 грн основного боргу, 606,76 грн 3% річних, 2 810,58 грн пені, 2 583,51 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ухвали від 06.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/2461/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи та зобов`язано МТСБУ - Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслати на адресу Господарського суду міста Києва поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ЕР 211448895 - для приєднання до матеріалів справи.
06.03.2025 на адресу суду від МТСБУ надійшла відповідь на запит, а саме - інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом за № ЕР 211448895, згідно з яким франшиза становить 0 грн, а страхова сума за шкоду майну - 160 000 грн.
24.03.2025 відповідачем подано відзив, а 01.04.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Розглядаючи дану справу судом враховано, що згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (як страховиком) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКІОЛД УКРАЇНА» (як страхувальником) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FO1485587 від 11.01.2023 року (далі-Договір страхування), відповідно до умов якого було застраховано ризик настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу (автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 ).
Як стверджує позивач, 04.10.2023 08:25 год. у м. Черкаси по вулиці Володимира Великого, 106 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI ASX», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 який зупинився попереду, чим порушила п. 2.3 б, 12.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Соснівського районного суд м. Черкас, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України.
Розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно Рахунок № 144 від 05.10.2023 року внаслідок його пошкодження при ДТП, після вирахувань складає: 80 180,00 грн.
З доводів позивача вбачається, що відповідно до умов Договору страхування та на підставі заяви про виплату страхового відшкодування АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі: 78 648,50 грн, що підтверджується страховим актом № 20480/34/923 від 17.10.2023 року та платіжною інструкцією.
Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПРАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом № ЕР 211448895, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.
05.12.2023 АТ «СГ «ТАС» направило заяву на виплату страхового відшкодування № 04952/9223 в порядку суброгації, разом із документами визначеними ст. 35 ЗУ (в редакції чинній на момент настання події) «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВ»).
Згідно з доводами позивача, 08.01.2024 на рахунок АТ «СГ «ТАС» надійшли кошти від відповідача в розмірі 58 073,95 грн. А отже, відповідач повинен доплати ще 20 610,55 гpн (78 648,50 грн. - 58 073,95 грн).
Відповідач проти позовних вимог заперечував у повному обсязі посилаючись, здебільшого, на наступне:
- відповідач не заперечує, що отримував від позивача заяву з вих. номер 04952/9223 від 30.11.2023 на виплату страхового відшкодування у розмірі 78 648, 50 грн, однак до даної заяви ПрАТ «СГ ТАС» не було долучено всіх належних та допустимих доказів на підтвердження належного обґрунтованого розрахунку суми страхового відшкодування на умовах п. 13 Умови та порядок здійснення страхового відшкодування за Договором № FO-01485587 від 11.01.2023;
- відповідачем було сплачено на користь позивача страхове відшкодування, згідно незалежної оцінки на виконання вимог ст. 22 Закону - Звіту №111А_SOS_-250313-306003 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу RENAULT DOKKER, д.н.з. НОМЕР_1 незалежним оцінювачем ОСОБА_3 та враховуючи рахунок-фактуру №144 від 05.10.2023 ФОП Плащенкова А.Л.;
- розмір страхового відшкодування має визначатися із розрахунку вартості ремонту автомобіля з урахуванням зносу, керуючись статтями 29, 33, 34, 36 Закону України Закону України в редакції №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;
- позивачем не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження направлення рекомендованим листом 05.12.2023 (долученим до позову) досудової Заяви про виплату страхового відшкодування до відповідача з долученням документів, що встановлюють розмір збитку на умовах п. 13 Умов та порядку здійснення страхового відшкодування договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № FO-01485587 «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» від 11.01.2023 та зі всіма іншими додатками, які зазначені в Заяві вих. номер 04952/9223 від 30.11.2023.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 108 Закону України "Про страхування" страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
За змістом статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед особою, якій завдано збитки (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому зобов`язання не припиняються, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора): замість особи, якій завдано збитки, прав кредитора набуває страховик.
Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією (аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).
Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (Постанова КГС ВС від 19.09.2024 у справі № 910/10606/23).
Судом встановлено, що виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у повній відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «СКІОЛД УКРАЇНА».
Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є такими, що засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.
Враховуючи вищевикладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України "Про страхування", які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.
За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням відповідачем з власником автомобіля «MITSUBISHI ASX», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 полісу страхування цивільно-правової відповідальності серії ЕР 211448895, відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.
Зважаючи на положення ст. 993 ЦК України, ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та з огляду на те, що полісом серії ЕР 211448895 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160 000,00 грн і франшизу в сумі 0 грн, а також враховуючи обставини часткової сплати відповідачем страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про те, що стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 20 610, 55 грн.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму страхового відшкодування.
Доводи відповідача про не долучення позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження направлення рекомендованим листом 05.12.2023 (долученим до позову) досудової Заяви про виплату страхового відшкодування до відповідача з долученням документів, що встановлюють розмір збитку на умовах п. 13 Умов та порядку здійснення страхового відшкодування договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № FO-01485587 «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» від 11.01.2023 та зі всіма іншими додатками, які зазначені в Заяві вих. номер 04952/9223 від 30.11.2023 спростовуються наявними у справі доказами.
Зокрема, як вбачається з платіжної інструкції № 00108960 від 08.01.2024 на суму 58 037, 95 грн, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі вимоги № 04952/9223. Отже, досудову вимогу він отримав.
При цьому, доказів надіслання зауважень щодо змісту доданих до вказаної вимоги документів відповідач не надав. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач отримав від позивача всі докази на підтвердження розміру та факту виплати страхового відшкодування потерпілій особі на загальну суму 78 648, 50 грн.
Суд зазначає, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом № 142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.
Відповідно до п. 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує:
5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД;
7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.
3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;
4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;
5 років - для мототехніки.
Згідно з п.1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.
Як вбачається з наявних у справі доказів , рік випуску пошкодженого автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 - 2017, а ДТП відбулась у 2023, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації означеного автомобіля не перевищував 7 років.
Крім цього, п. 7.39 зазначеної Методики визначено, що винятком, стосовно використання зазначених вище вимог є, зокрема, випадок якщо колісні транспортні засоби експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.
Суд зазначає, що доказів існування обставин, які є винятковими відповідно до п. 7.39 Методики, стосовно застрахованого позивачем автомобіля матеріали справи не містять.
Отже, з наявних в матеріалах справи документів судом не встановлено наявність підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 при визначенні розміру страхового відшкодування.
У той же час, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачено на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.
Схожу за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, невірно вважати, що для вирахування страхового відшкодування (збитків) слід брати до уваги тільки Звіт суб`єкта оцінювання, складений згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки відповідно до абзацу 10 частини 2 статті 7 цього Закону проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування саме у випадках, встановлених Законом. При цьому, норми вказаного Закону не передбачають обов`язковість проведення оцінки для визначення збитків та розміру відшкодування саме за результатами дорожньо-транспортної пригоди.
З огляду на наведені вище обставини, суд не приймає до уваги наданий відповідачем Звіт про оцінку та калькуляцію, оскільки в них помилково застосовано коефіцієнт фізичного зносу, а такі оцінки не є кінцевим встановленням суми страхового відшкодування.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 20 610, 55 грн.
Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 2 810, 58 грн пені, 3% річних у сумі 606,76 грн та інфляційного збільшення в розмірі 2 583,51 грн, нарахованих за період з 07.03.2024 по 28.02.2025 (розрахунок пені здійснено за період з 07.03.2024 по 06.09.2024).
Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вказана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими.
Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).
Таким чином, правовідносини, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням і зважаючи на таку юридичну природу, на них також поширюється дія положень частини другої статті 625 ЦК України.
Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.
Згідно з пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Перевіривши надані розрахунки пені, 3% річних ті інфляційного збільшення, судом встановлено, що такі розрахунки здійснені арифметично вірно та в відповідності до положень вищевказаного законодавства. У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, код ЄДРПОУ 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, просп. Берестейський, 65; код ЄДРПОУ 30115243) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 610, 55 грн, 3% річних в розмірі 606, 76 грн, пеню в розмірі 2 810, 58 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 583,51 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко