П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/1738/23	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
повний текст судового рішення
складено 27.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                 головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:
03.10.2025 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №420/1738/23.
В обґрунтування вказаної заяви позивач посилалась на те, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №420/1738/23 не виконується в повному обсязі, оскільки з відповідача було стягнуто 83 224,1 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте відповідач сплатив тільки 66945,40 грн та ухиляється від доплати 16278,70 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі №420/1738/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про залишення поза увагою суду першої інстанції того факту, що постанова апеляційного суду не виконана в повному обсязі.
Також, у якості порушень допущений судом першої інстанції апелянт вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції відмовив у встановлені судового контролю за постановою апеляційного суд від 13.09.2023, проте як апелянт зверталась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови апеляційного суду від 30.05.2024.
Зазначає апелянт і про те, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зауважив, що ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято звіт відповідача (від 30.07.2025 вхід.№ЕС77203/25) про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 по справі №420/1738/23.
Натомість, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2024 року по справі №420/1738/23 була задоволена заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язано Державну установу «Північна виправна колонія (№90)» подати до суду першої інстанції звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі №420/1738/23 в частині задоволених позовних вимог у строк протягом 30 днів з дня винесення цієї ухвали.
Апелянт посилається на те, що інших рішень про встановлення судового контролю по цій справі не ухвалювалось, а тому жодним судовим рішенням в рамках даної справи не встановлювався судовий контроль за виконанням саме постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №420/1738/23.
За наведених підстав, апелянт вважає, що відсутні перешкоди щодо встановлення контролю саме за постановою апеляційного суду від 30 травня 2024 року по цій справі.
Помилковими вважає апелянт і посилання суду першої інстанції на те, що у випадку незгоди позивача з діями відповідача в частині розміру перерахованих коштів, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду в загальному порядку.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 27.10.2025 – без змін., оскільки постанова апеляційного суду від 30.05.2024 в частині стягнення з державної установи «Північна виправна колонія (№90)» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 березня 2022 року по 16 вересня 2022 року у розмірі 8322410 грн, виконане в повному обсязі.
При цьому відповідач зазначає, що 27.09.2024 з рахунку державної установи «Північна виправна колонія (№90)» UA778201720343181002200002420 КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» здійснено безспірне списання коштів за виконавчим листом, виданим Одеським окружним адміністративним судом від 17.06.2024 №420/1738/23 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 83224,10 грн., а саме:
- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 66995,40 грн. – отримувач ОСОБА_1 ;
- податок на доходи фізичних осіб з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 14980,34 грн. - отримувач ГУК у Херсон обл/Херсон МТГ/11010201, код отримувача 37959517, рахунок отримувача UA128999980333239382000021447;
- військовий збір з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1248,36 грн. - отримувач ГУК у Херсон обл/Херсон р-н/11011000, код отримувача 37959517, рахунок отримувача UA358999980313040063000021001.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 у справі №420/1738/23, апеляційна скарга державної установи «Північна виправна колонія (№90)» була залишена без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 – задоволена частково:
- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року – скасоване в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з державної установи «Північна виправна колонія (№90)» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні;
- прийнята в цій частині нова постанова, якою позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з державної установи «Північна виправна колонія (№90)» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 16 березня 2022 року по 16 вересня 2022 року – задоволені частково;
- стягнуто з державної установи «Північна виправна колонія (№90)» (код ЄДРПОУ 08564699) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 березня 2022 року по 16 вересня 2022 року у розмірі 83224 (вісімдесят три тисячі двісті двадцять чотири) гривні 10 копійок);
- в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року - залишене без змін.
Відповідно до електронних матеріалів справи, 17.03.2024 Одеський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №420/1738/23 щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 березня 2022 року по 16 вересня 2022 року у розмірі 8322410 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №1 від 25.09.2024 відповідачем на користь позивача було вплачено 66995,40 грн за призначенням платежу « 3601020;2800; стягнення середнього заробітку(середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільнені за період з 16.03.22 по 16.09.22 В/л №420/1738/23 ООАС від17.06.2024 справа №420/1738/23 на користь ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 ».
Також, відповідно до платіжної інструкції №2 від 25.09.2024 відповідачем був проведений платіж в сумі 14980,34 грн за призначенням платежу « 147 3601020,2800 Безспірне списання податку на доходи фізичних осіб з середнього заробітку (середнє грошове забезпечення) В/л Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 справа №420/1738/23».
Відповідно до платіжної інструкції №3 від 25.09.2024 відповідачем був проведений платіж на суму 1248,36 грн за призначенням платежу « 147 3601020,2800 Безспірне списання військового збору з середнього заробітку (середнє грошове забезпечення) В/л Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 спр№420/1738/23».
У сукупності, суми сплачені за вказаними платіжними інструкціями складають 83224,10 грн, тобто суму яка була стягнута з відповідача на користь позивача за постановою апеляційного суду від 30.05.2024.
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення суду апеляційної інстанції виконане в повному обсязі та ухвалою суду прийнятий звіт про виконання судового рішення, а незгода позивача із сумами виплаченими та утриманими у якості податків та зборів має вирішуватись в іншій адміністративній справи за загальними правилами.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 373 КАС України).
Відповідно до ст. 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 – 382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 2 ст. 382-1 КАС України).
Отже, встановлення судового контролю у вигляді зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, пов`язане з виконання судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача від 06.10.2025 стосується встановлення судового контролю за виконанням постанови апеляційного суду від 30.05.2024 в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 березня 2022 року по 16 вересня 2022 року у розмірі 83224,10 грн.
Відповідно до ухвали суду першої інстанції від 25.08.2025, Одеський окружний адміністративний суд, окрім іншого, прийняв звіт Державної установи «Північна виправна колонія №90» (від 30.07.2025 року вхід. №ЕС77203/25) про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 по справі №420/1738/23.
Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 в апеляційному порядку не була оскаржена.
При цьому, постановляючи ухвалу від 25.08.2025, та приймаючи звіт про виконання, окрім іншого, постанови апеляційного суду від 30.05.2024, суд першої інстанції дослідив платіжні інструкції №1, №2, №3 від 25.09.2024, та встановив, що постанова апеляційного суду від 30.05.2024 виконана в повному обсязі.
Порушуючи питання про встановлення судового контролю за виконання постанови апеляційного суду від 30.05.2024 у заяві від 06.10.2025, позивач акцентує увагу на тому, що відповідач протиправно не доплатив 16278,20 грн, адже постанова апеляційного суду від 30.05.2024 не містить жодних вказівок щодо відрахування податків і зборів з суми яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Апеляційний суд зазначає, що вказане обґрунтування було відхилене судом першої інстанції з посиланням на те, що позивач у разі непогодження із сумами виплаченими та утриманими має право звернутись до суду з відповідним позовом у загальному порядку.
Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає помилковим, оскільки метою судового контролю є саме виконання судового рішення в повному обсязі, в тому числі і перевірка фактичного виконання судового рішення (постанови апеляційного суду від 30.05.2024).
Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо протиправної недоплати відповідачем 16278,20 грн на виконання постанови апеляційного суду від 30.05.20254, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 162.1 ст. 162 ПК України (тут і надалі в редакції чинній станом на 25.09.2024) платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, податковий агент.
Згідно з п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб фізичної особи – резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. 
Перелік доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу визначено п. 164.2 ст. 164 ПК України.
Відповідно до п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім випадків передбачених, зокрема, п.п. «а» п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Кодексу.
Так, п.п. «а» п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України визначено, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Разом з тим, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включаються інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Кодексу.
Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пп. 167.2 – 167.5 ст. 167 Кодексу) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу.
Відповідно до пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Кодексу ставка військового збору для платників, зазначених у пп. 1 пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України , становить 5 відсотків об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1 пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною пп. 4 цього підпункту.
Враховуючи викладене, позивачу, вже звільненої з військової служби, дохід у вигляді виплати на виконання рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовця, був нарахований податковим агентом за рішенням суду, то такий дохід включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах. 
За наведених обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо протиправності виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі меншій ніж вказано в постанові апеляційного суду від 30.05.2024, оскільки вчинення відповідачем, як податковим агентом, дій з утримання податків і зборів, податковим законодавством та не потребує додаткового дублювання у судовому рішенні.
Доводи апелянта щодо неправильного зазначення дати постанови апеляційного суду стосовно якої порушене питання щодо встановлення судового контролю, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказане є очевидної помилкою (опискою), а тому не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Таким чином, колегія суддів встановила, що постанова апеляційного суду в цій справі від 30.05.2024 виконана фактично та в повному обсязі, а проведені апелянту виплати, здійснені відповідачем з дотриманням норм податкового законодавства (з утриманням податку на доходи фізичних осіб та військового збору), що є підставою для відмови у задоволенні заяви позивача від 06.10.2025 про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №420/1738/23.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви позивача від 06.10.2025, але з помилковим обґрунтуванням через неправильне застосування норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала підлягає зміні в мотивувальній частині в частині підстав для відмови у її задоволенні. 
Керуючись ст. ст. 242, 294, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року змінити в частині підстав для відмови у задоволені заяви про встановлення судового контролю від 06.10.2025.
В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька    О.В. Джабурія