ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року
м. Київ
справа № 339/109/24
провадження № 61-2831св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач), 
Тітова М. Ю.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Томин Сергій Володимирович,
на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року
у складі колегії суддів: Луганської В. М., Баркова В. М., Девляшевського В. А.,
у справі 
за позовом  ОСОБА_1 (далі - позивачка)
до 
відповідача Болехівського ліцею №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області (далі - відповідач)
третя особа - ОСОБА_2 
про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У березні 2024 року позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
2. Суд першої інстанції позов задовольнив.
3. Апеляційний суд рішення суду першої інстанції в частині стягнення 
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення судового збору змінив, в іншій частині залишив без змін.
4. Позивачка оскаржила постанову апеляційного суду в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказала те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відкрив апеляційне провадження у цій справі, оскільки апеляційна скарга не містила оригіналу підпису особи, яка її подала, адже останній аркуш апеляційної скарги є ксерокопією з оригіналу, що не може свідчити про те, що така скарга підписана у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Також посилається на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно поновив строк для подачі апеляційної скарги.
5. Оскаржуване судове рішення переглядається в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), 
у зв`язку з чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору. В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому касаційним судом не переглядається.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
6. Позов обґрунтований так: 
- з 30 травня 1994 року позивачка працювала на посаді заступника директора Болехівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 на умовах безстрокового трудового договору;
- 30 червня 2020 року наказом № 40-В на виконання вимог абз. 3 частини другої статті 22 Закону України від 16 січня 2020 року № 463-IX «Про повну загальну середню освіту» (далі - Закон № 463-IX) була переведена з безстрокового на строковий трудовий договір та 01 липня 2020 року наказом № 40/1-В прийнята на посаду заступника директора та вчителя математики на підставі трудового договору строком на один рік;
- відповідно до наказу № 47-К від 20 серпня 2021 року з нею було укладено строковий договір терміном на один рік, а в подальшому ще на один рік, що підтверджується наказом № 193-К від 26 серпня 2022 року;
- наказом № 169-К від 25 серпня 2023 року її звільнено з роботи в зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП);
- рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2024 року позивачку поновлено з 25 серпня 2023 року в Болехівський ліцей №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області на посадах 0,5 ставки заступника директора з навчально-виховної роботи та 0,5 ставки вчителя математики; зобов`язано Болехівський ліцей №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області укласти з нею безстроковий договір шляхом винесення відповідного наказу;
- наказом № 24-К від 27 лютого 2024 року її поновлено на роботі на умовах строкового трудового договору від 26 серпня 2022 року на посадах заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) і вчителя математики 
(0,5 ставки), а наказом № 25-К від 27 лютого 2024 року звільнено з 25 серпня 2023 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору;
- посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 07 лютого 2023 року № 1-р/2023 у справі № 1-5/2020(118/20), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України абзац третій частини другої статті 22 Закону № 463-IX, вважає наказ № 25-К від 27 лютого 2024 року про своє звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
7. Враховуючи викладене, позивачка, остаточно сформувавши позовні вимоги, просила:
- визнати незаконним і скасувати наказ від 27 лютого 2024 року 
№ 25-К «Про припинення строкового трудового договору», яким її звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) 
і вчителя математики (0,5 ставки) у зв`язку із закінченням строкового трудового договору;
- поновити її на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) і вчителя математики (0,5 ставки) з 27 лютого 2024 року на умовах безстрокового трудового договору (без визначення строку трудового договору);
- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 серпня 2023 року до 10 липня 2024 року 
в розмірі 157 155,74 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.
ІII. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8. Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області 
від 26 вересня 2024 року позов задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано наказ від 27 лютого 2024 року № 25-К про звільнення позивачки з посади заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) і вчителя математики (0,5 ставки) у зв`язку із закінченням строку трудового договору.
Поновлено позивачку на посадах заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) і вчителя математики (0,5 ставки) з 27 лютого 
2024 року на умовах безстрокового трудового договору.
Стягнено з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 серпня 2023 року до 10 липня 2024 року 
в розмірі 164 556, 72 грн.
Стягнено з відповідача в дохід держави 1 211,20 грн судового збору.
9. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 07 лютого 2023 року № 1-р/2023 у справі 
№ 1-5/2020(118/20) визнано таким, що не відповідає Конституції України 
(є неконституційним), абзац третій частини другої статті 22 Закону № 463-IX. Факт закінчення строкового трудового договору, за встановлених у справі обставин, не надавав відповідачу правових підстав для звільнення позивачки на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП, тому наказ про звільнення не може вважатися законним і є таким, що порушує права позивачки на працю та підлягає скасуванню.
У зв`язку з порушенням прав позивачки, вона підлягає поновленню на посадах заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) і вчителя математики (0,5 ставки) на умовах безстрокового трудового договору із стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25 серпня 2023 року до дня її фактичного поновлення на роботі, яким є 11 липня 2024 року у розмірі 164 556,72 грн з утриманням з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів відповідно до законодавства України.
IV. Короткий зміст постанови апеляційної інстанції
10. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого 
2025 рокурішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору змінено.
Стягнено з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 серпня 2023 року до 10 липня 2024 року 
в розмірі 157 155,74 грн, з відрахуванням всіх обов`язкових податків і зборів.
Стягнено з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 3 919, 94 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
11. Апеляційний суд погодився з висновком районного суду про те, що порушення прав позивачки настало з моменту звільнення з роботи у зв`язку із закінченням строкового трудового договору, бо відповідач не виконав свого обов`язку після, та замість укладення із нею безстрокового трудового договору, порушив її право на відновлення попередніх умов праці, звільнивши її, тому оспорюваний наказ підлягає скасуванню, а позивачка поновленню на посаді вчителя української мови та літератури на умовах безстрокового трудового договору.
Разом з тим, апеляційний суд не погодився з розрахунком районного суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, навівши власний розрахунок, виходячи з того, що загальний розмір середнього заробітку за період вимушеного прогулу з 26 серпня 2023 року до 10 липня 
2024 року становить 164 705,35 грн.
Суд першої інстанції, стягнувши з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 серпня 2023 року до 
10 липня 2024 року в сумі 164 556,72 грн, допустив помилку не лише у періоді вимушеного прогулу та механізмі обчислення середнього заробітку, а й вийшов за межі позовних вимог, оскільки у заяві про збільшення позовних вимог 
від 06 вересня 2024 року позивачка просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 серпня 2023 року до 10 липня 2024 року 
в сумі 157 155, 74 грн.
V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
12. У касаційній скарзі позивачка просить оскаржуване судове рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
13. Касаційна скарга мотивована таким:
- апеляційна скарга, подана засобами поштового зв`язку та підписана виконуючим обов`язки директора Болехівського ліцею № 2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_3., не містила оригінального власноручного підпису особи, яка його подала, оскільки останній аркуш апеляційної скарги є ксерокопією з оригіналу, що не може свідчити про те, що апеляційна скарга підписана відповідно до вимог законодавства;
- до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_3 діяти, як виконуючої обов`язки директора ліцею, тому апеляційний суд був позбавлений можливості перевірити, чи наділена ОСОБА_3 процесуальною дієздатністю, зокрема, чи має право на підписання та подання апеляційної скарги в інтересах вказаної юридичної особи;
- апеляційний суд не взяв до уваги, що вже ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, яка набрала законної сили та у касаційному порядку не оскаржувалась, апеляційну скаргу було повернуто апелянту;
- подана апеляційна скарга не була прийнята до провадження судом апеляційної інстанції, оскільки не містила оригінального власноручного підпису особи, яка його подала, у зв`язку з тим, що останній аркуш апеляційної скарги є ксерокопією з оригіналу, ненадання ОСОБА_3. під час подачі апеляційної скарги документів на підтвердження її процесуальної дієздатності, у тому числі права на підписання та подання апеляційної скарги в інтересах апелянта, не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення;
- встановлені у цій ухвалі обставини мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню, на що апеляційний суд не звернув увагу, відкривши апеляційне провадження;
- разом з тим, апеляційна скарга була подана повторно з пропуском установленого законом строку, незважаючи на це, суд апеляційної інстанції ухвалою від 05 грудня 2024 року поновив строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження;
- суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого та безпідставного висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження та про наявність підстав для його відкриття;
- апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі 
№ 303/4297/20, постановах Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі 
№ 705/124/23, від 20 лютого 2019 року у справі № 761/37389/17.
VI. Рух справи в суді касаційної інстанції
14. 06 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Томин С. В., подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.
15. Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху.
16. Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2025 року відкрито касаційне провадження.
17. 03 червня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
18. Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду. 
19. Відповідач та третя особа не скористалися своїм правом на подання відзивів на касаційну скаргу.
VII. Фактичні обставини, встановлені судами
20. Позивачку з 30 травня 1994 року призначено на посаду заступника директора Болехівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, яка 
в подальшому перейменована на Болехівський ліцей № 2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області.
21. 30 червня 2020 року згідно з наказом № 40-В позивачку було звільнено 
у зв`язку із припиненням трудового договору з педагогічним працівником, якому виплачується пенсія за віком, на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП.
22. Наказом від 01 липня 2020 року № 40/1-В позивачку прийнято на посади заступника директора та вчителя математики з повним тижневим навантаженням на підставі трудового договору, укладеного строком на 1 рік.
23. 20 серпня 2021 року згідно з наказом № 47-К з позивачкою укладено строковий трудовий договір на один рік на посади заступника директора та вчителя математики з повним тижневим навантаженням відповідно 
до статті 22 КЗпП.
24. 26 серпня 2022 року відповідно до наказу № 193-К з позивачкою укладено строковий трудовий договір строком на один рік з повним тижневим навантаженням на посади заступника директора та вчителя математики відповідно до статті 22 КЗпП.
25. 05 квітня 2023 року, 03 травня 2023 року позивачка зверталась із заявами до відповідача, відповідно до яких, вона просила укласти з нею безстроковий трудовий договір згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07 лютого 2023 року.
26. Відповідно до відповідей директора Болехівського ліцею № 2 «Науковий» 
від 01 травня 2023 року № 08 та від 31 травня 2023 року №16 останній повідомив позивача, що згідно наказу № 193-К від 26 серпня 2022 року з нею укладений строковий трудовий договір, який є чинним.
27. 25 серпня 2023 року позивачка звернулася до відповідача із заявою вважати укладений строковий трудовий договір таким, що укладений на невизначений період.
28. Наказом № 169-К від 25 серпня 2023 року позивачку звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП.
29. Рішенням Болехівського міського суду від 26 лютого 2024 року, яке набрало законної сили 21 червня 2024 року, її поновлено з 25 серпня 2023 року в Болехівський ліцей № 2 «Науковий» на посадах 0,5 ставки заступника директора з навчально-виховної роботи та 0,5 ставки вчителя математики, та зобов`язано відповідача укласти з нею безстроковий договір шляхом винесення відповідного наказу; рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
30. На виконання рішення суду позивачку наказом № 24-К від 27 лютого 
2024 року поновлено на роботі з 25 серпня 2023 року на умовах строкового трудового договору.
31. Наказом № 25-К від 27 лютого 2024 року позивачку звільнено з роботи із 25 серпня 2023 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору.
32. Згідно з наказом №133-К від 25 червня 2024 року на виконання рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 26 лютого 
2024 року з позивачкою укладено безстроковий договір на посадах 0,5 ставки заступника директора з навчально-виховної роботи та 0,5 ставки вчителя математики з 25 червня 2024 року.
33. Позивачка ознайомлена з наказом та приступила до виконання обов`язків 11 липня 2024 року.
VIII. Позиція Верховного Суду
34. Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 5), Верховний Суд зазначає таке.
Щодо суті спору
35. Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
36. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є закінчення його строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. 
37. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (частина перша статті 235 КЗпП).
38. Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
39. Суди встановивши, що порушення прав позивачки настало з моменту звільнення з роботи у зв`язку із закінченням строкового трудового договору, бо відповідач не виконав свого обов`язку після, та замість укладення із нею безстрокового трудового договору, порушив її право на відновлення попередніх умов праці, звільнивши її, дійшли правильного висновку, що оспорюваний наказ підлягає скасуванню, а позивачка поновленню на посаді вчителя української мови та літератури на умовах безстрокового трудового договору.
Також, апеляційний суд не погодившись з розрахунком районного суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, навівши власний розрахунок, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивачки середнього заробітку у розмірі 157 155, 74 грн.
Щодо доводів касаційної скарги
40. Ключовим аргументом касаційної скарги є порушення апеляційним судом норм процесуального права при відкритті апеляційного провадження 
(див. пункт 13).
41. Зокрема, позивачка посилається на відсутність в апеляційній скарзі оригінального власноручного підпису особи, яка його подала, оскільки останній аркуш апеляційної скарги є ксерокопією з оригіналу; до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_3 діяти, як виконуючої обов`язки директора ліцею; апеляційна скарга подана з пропуском установленого законом строку.
42. Отже, у цій справі підлягає перевірці обґрунтованість відкриття апеляційного провадження, та як наслідок законність перегляду рішення суду першої інстанції по суті.
43. Так, відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся до суду з апеляційною скаргою.
44. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
45. Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.
46. Згідно з частинами першою та третьою статті 356 ЦПК апеляційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.
47. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
48. Як убачається із матеріалів справи, апеляційна скарга відповідача підписана директором Болехівського ліцею № 2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2., датована 
15 листопада 2024 року.
49. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 листопада 
2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано відповідачу усунути недоліки апеляційної скарги.
50. На виконання вимог ухвали відповідач через підсистему «Електронний суд» надав уточнену редакцію апеляційної скарги, до якої додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якої скаржник зазначає, що первісно апеляційну скаргу подано в строк на апеляційне оскарження, проте ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду 
від 06 листопада 2024 року було повернуто на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК.
51. Усунувши недоліки, які стали підставою для повернення апеляційної скарги, відповідач звернувся через підсистему «Електронний суд» 
15 листопада 2024 року.
52. Отже, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 05 грудня 2024 року при вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Болехівського ліцею № 2 «Науковий» дійшов правильного висновку, що підстав для повернення апеляційної скарги, залишення її без руху, відмови у відкритті провадження або повернення справи до суду першої інстанції не вбачається, у зв`язку з чим відкрив апеляційне провадження.
53. Встановленими обставинами спростовуються доводи касаційної скарги про те, що апеляційна скарги не містила оригінального власноручного підпису особи, яка його подала, оскільки останній аркуш апеляційної скарги 
є ксерокопією з оригіналу, який було подано через підсистему «Електронний суд».
54. Узагальнені аргументи касаційної скарги про те, що апеляційна скарга підписана ОСОБА_3., яка не має повноважень діяти, як виконуюча обов`язків директора ліцею, спростовується поданою 15 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд» уточненою редакцією апеляційної скарги, яка подана та підписана директором Болехівського ліцею № 2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2.
55. Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не взяв до уваги, що вже ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 
2024 року апеляційну скаргу було повернуто відповідачу, колегія суддів відхиляє, оскільки при первісному зверненню з апеляційною скаргою судом встановлено, що апеляційну скаргу подано ОСОБА_3., яка не надала документів на підтвердження її процесуальної дієздатності, у тому числі права на підписання та подання апеляційної скарги в інтересах відповідача. 
Разом з тим, під час повторного звернення з апеляційною скаргою апеляційну скаргу подано та підписано директором Болехівського ліцею № 2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2. 
з відповідним підтвердженням повноважень діяти в інтересах ліцею.
56. З огляду на те, що уточнену апеляційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд», доводи касаційної скарги про те, що апеляційна скарги не містила оригінального власноручного підпису особи, яка його подала, оскільки останній аркуш апеляційної скарги є ксерокопією з оригіналу, не знайшли свого підтвердження.
57. Доводи касаційної скарги про те, що повторна апеляційна скарга була подана повторно з пропуском установленого законом строку, є безпідставними з огляду на таке.
58. До уточненої редакції апеляційної скарги відповідач додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якої зазначив, що первісно апеляційну скаргу подано в строк на апеляційне оскарження, проте ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року було повернуто на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК (том 1, 
а. с. 200-202).
59. У статтях 127, 357, 358 ЦПК не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.
60. Апеляційний суд, врахувавши наведені відповідачем причини (див. пункт 58), те, що первісну апеляційну скаргу було подано в строк на апеляційне оскарження, навівши відповідні мотиви (том 1 а. с. 216-217), дійшов правильного висновку про можливість визнання поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлення відповідачу строку на апеляційне оскарження, що перебуває в межах його дискреційних повноважень.
IX. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
61. Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального 
і процесуального права.
62. Незгода позивачки із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуванихсудових рішень, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).
63. Суди належним чином виконали вимоги статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і дотримали вимог статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно встановили обставини справи та правильно вирішили спір.
64. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, що відповідатиме статті 410 ЦПК.
65. Оскільки рішення суду першої інстанції, у незміненій апеляційним судом частині, та постанова апеляційного суду, підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 402, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Томин Сергій Володимирович, залишити без задоволення.
2. Рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області 
від 26 вересня 2024 року в незміненій апеляційний судом частині, та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	В. І. Крат І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко М. Ю. Тітов