Справа № 132/3135/25 
Провадження № 33/801/1217/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карнаух Н. П.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,
розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Ференець Оксани Юріївни,
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453377 від 14 вересня 2025 року, водій ОСОБА_1 14 вересня 2025 року о 05 год. 23 хв. у м. Калинівка, вул. В. Нестерчука (Дзержинського), 20, керувала транспортним засобом Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовилася у встановленому законом поряду та у повному обсязі при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори № 476847, № 476581, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що матеріалами справи не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом» її винуватість. Матеріалами справи не доведено факт керування нею транспортним засобом, а відеозапис з нагрудних камер працівників поліції починається з моменту коли поліцейські підійшли до транспортного засобу, який був припаркований, не перебував у стані руху та його двигун не приводився у дію. 
Також, правопорушниця вважає, що вона не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння та навпаки наполягала на його проходженні у закладі охорони здоров`я. При цьому, на думку ОСОБА_1 , лише після її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, поліцейський мав право складати протокол про адміністративне правопорушення. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до заперечень щодо належного оформлення матеріалів справи, а також законності дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник – адвокат Ференець О. Ю. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453377 від 14 вересня 2025 року, водій ОСОБА_1 14 вересня 2025 року о 05 год. 23 хв. у м. Калинівка, вул. В. Нестерчука (Дзержинського), 20, керувала транспортним засобом Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовилася у встановленому законом поряду та у повному обсязі при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори № 476847, № 476581 (а. с. 2).
До протоколу долучено: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4); рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП молодшого лейтенанта поліції В. Єдинача (а. с. 6).
Також до матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453377 від 14 вересня 2025 року, а саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, шляхом ухилення від проходження такого огляду (а. с. 8).
Відповідно до частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.  Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). 
Згідно пункту 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовилась на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відеозапис.
Доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.
За правилами статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Як убачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів, з моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечувала факту керування автомобілем, підтвердивши слова поліцейського на запитання: «з самого по справах їдете?» відповіддю «так». У подальшій розмові ОСОБА_1 та пасажир транспортного засобу неодноразово наголошували на нібито неправомірній зупинці транспортного засобу, а також вимагали повідомити особу, яка звернулася до поліції з відповідним викликом. При цьому ОСОБА_1 увесь час перебувала на місці водія та жодного разу не залишала салон автомобіля.
У зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не виявила бажання проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також, ігноруючи роз`яснення поліцейського, фактично відмовилася від проходження огляду у Калинівській ЦРЛ, наполягаючи на проведенні такого огляду у м. Вінниця. Після нетривалої розмови з працівниками поліції вона зачинилася в автомобілі та категорично відмовилася виконувати їхні законні вимоги, що обґрунтовано було розцінено як ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо заперечення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 підлягають відхиленню, оскільки її процесуальна поведінка, щодо визнання факту керування автомобілем на місці зупинки та надання пояснень щодо мети руху беззаперечно підтверджує обставини керування нею транспортним засобом.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453377 від 14 вересня 2025 року, правопорушення вчинено о 05 год. 23 хв.
Загальновідомим є факт запровадження на території Вінницької області комендантської години відповідно до положень правового режиму воєнного стану. Рішення про її введення прийнято наказом Вінницької обласної військової адміністрації № 1 від 24 лютого 2022 року. Комендантська година на час вчинення правопорушення діяла з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.
Отже, на момент зупинки транспортного засобу о 05 год. 23 хв. ОСОБА_1 не перебувала за місцем свого проживання, а здійснювала керування транспортним засобом за адресою, зазначеною у протоколі.
Наведені обставини коректно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та повністю підтверджуються поведінкою правопорушниці на місці зупинки транспортного засобу.
При цьому відсутність на відеозаписі зафіксованого факту руху автомобіля не є суттєвою, оскільки законодавством передбачено обов`язок поліцейського здійснювати фіксацію спілкування з правопорушником від моменту його початку до завершення, а не безперервне фільмування всіх подій. Це, зокрема, зумовлено особистими потребами працівника поліції, а також технічними можливостями портативних відеореєстраторів та бодікамер.
Таким чином, обов`язок щодо безперервного відеозапису не є абсолютним, і відповідно до пп. 5, 8 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, поліцейський за певних умов має право відступити від зазначених вимог.
Доводи скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та навпаки бажала його пройти у закладі охорони здоров`я у м. Вінниця, враховуючи досліджений відеозапис, суд апеляційної інстанції розцінює критично.
Невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17).
Отже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається. Правопорушник володіє правом оскаржувати незаконні, на його думку, дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав та свідчить виключно про зухвале нехтування громадянином встановленого законодавством порядку.
При вирішенні цього питання, необхідно враховувати, що відповідно до п. 2.5 ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю процесуальною поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.
Дії ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу свідчать про свідоме ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вона, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, безпідставно створювала перешкоди для проведення огляду, самовільно визначаючи заклад охорони здоров`я, у якому вона бажає пройти огляд, а в подальшому, замкнувшись в автомобілі, навідріз відмовилася вести діалог з поліцейськими. Така поведінка правомірно була розцінена як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Усі доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечень щодо належного оформлення матеріалів справи, а також законності дій працівників поліції, апеляційний суд відхиляє як несуттєві та такі, що не спростовують факту керування транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому матеріали справи не містять жодних доказів оскарження нібито незаконних дій працівників поліції чи результатів розгляду такого оскарження.
Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП ОСОБА_1 мала можливість висловити свої зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема зазначити про те, що не керувала транспортним засобом, що наполягає на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» або у своїх письмових поясненнях. Однак своїм правом на спростування інформації вона не скористалась.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджений належними та допустимими доказами. 
Тому, доводи апеляційної скарги є неспроможними і такими, що не спростовують факту вчинення правопорушення, а лише спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	М. В. Матківська