ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/31236/25
Провадження № 33/820/46/26
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Афадєєва В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Афадєєва В.В., подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, інженера-конструктора ТОВ «Укрелектроапарат»,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору. 
За постановою суду, ОСОБА_1 о 22 год. 31 хв. 22 жовтня 2025 року по вул.Шевченка, 46, у м.Хмельницькому керував транспортним засобом - двоколісним електросамокатом «Ninebot G30 Мax» з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В поданій апеляційній скарзі захисник Афадєєв В.В. просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначає, що ОСОБА_1 не є водієм в розумінні чинного законодавства, оскільки керування електросамокатом потужністю до 3 кВт наявності посвідчення водія будь – якої категорії не вимагає.
Посилається і на те, що згідно з протоколом електросамокат «Ninebot G30 Мax» має потужність меншу за 3 кВт, тобто не є механічним транспортним засобом в розумінні ПДР, а тому не підлягає реєстрації як транспортний засіб та для керування яким не вимагається наявності посвідчення водія.
Вказує, що у матеріалах справи наявні два відеозаписи з боді –камер поліцейських та відеозапис з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції, при цьому жодного із відеозаписів достовірно не вбачається те, що саме ОСОБА_1 керував електросамокатом.
Звертає увагу, що відеозаписи не підтверджують роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 його прав, передбачених ст..63 Конституції України та ст..268 КУпАП, що є грубим порушенням закону та прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Вважає, що наявний у справі відеозапис з боді – камери поліцейського не містить зокрема відомостей про те, що після отримання відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Зазначає, що у матеріалах справи наявне направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте, на жодному відеозаписі не видно те, що поліцейськими видавалося таке направлення ОСОБА_1 , що свідчить про його доручення поза межами періоду складання поліцейськими протоколу відносно ОСОБА_1 . 
Посилається і на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також будь – якого посилання на запис з відео реєстратора службового автомобіля поліції протокол не містить, тобто вказаний запис не є додатком до протоколу і джерело його походження жодним документом не підтверджено. 
Заслухавши пояснення адвоката Афадєєва В.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №491173 від 22.10.2025, що у вказаний день о 22 год. 31 хв. по вул. Шевченка, 46, м. Хмельницький, ОСОБА_1 , керував електричним транспортним засобом, а саме двоколісним електросамокатом «Ninebot G30 Мax», потужністю до 3 кВт з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою Alcotest Drager та у найближчому медичному закладі в лікаря нарколога відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №491173 від 22.10.2025;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції;
- згідно відеозаписів, здійснених за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, використовував для свого переміщення електросамокат, приводячи його в рух за допомогою встановленого електричного двигуна. При цьому, на відео чітко видно, що ОСОБА_1 відносно тривалий час, проїхавши вздовж трьох дерев та електроопори (відеофайл під назвою «Чудо»), рухався на вказаному електросамокаті, який був обладнаний електронним дисплеєм, переднім ліхтарем (фарою). Також із відеозаписів (відеофайли під назвою «Чудо» та «clip-3») вбачається, що саме в тому місці (між третім та четвертим деревом), де працівниками поліції було ввімкнено проблискові маячки на службовому автомобілі (що проїхав трішки вперед у попутному напрямку), відбулась і зупинка керованого ОСОБА_1 електросамокату, причому інших осіб, які б у вказаний час та місці могли керувати електросамокатом, у такому ж одязі, як у ОСОБА_1 , окрім останнього, на відео не зафіксовано, натомість зафіксовано той факт, що під час руху постійно знаходились на платформі електросамокату ноги ОСОБА_1 , який жодних дій, спрямованих на дослідження електросамокату, його відштовхування від дорожнього покриття чи іншого переміщення за допомогою фізичної сили, окрім керування ним, ОСОБА_1 не вчиняв, і в рух вказаний транспортний засіб приводився виключно за рахунок електричного тягового двигуна. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , у даному випадку, був учасником дорожнього руху - водієм, і був зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху, у п.2.5. яких визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Твердження апеляційної скарги про те, що пристрій із електродвигуном потужністю меншою 3 кВт не є транспортним засобом та механічним транспортним засобом в розумінні ПДР та КУпАП та, відповідно, керування ним не надає особі статусу водія з усіма наслідками такого, в тому числі з не віднесенням такої особи до суб`єктів вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є необґрунтованими.
Так, Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Отже, цим нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:
1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);
2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 року зі змінами).
Відтак з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст.130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 ПДР (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року №2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З урахуванням того, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку підлягає притягненню до відповідальності за вчинене правопорушення.
При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.
Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про правотворчу діяльність», закони України (в т.ч. Закон №2956-IX від 24 лютого 2023 року із змінами) в ієрархії нормативних актів мають вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України (в т.ч. ПДР), а тому при визначенні поняття «транспортний засіб» у даному випадку необхідно враховувати вимоги Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року №2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
У даному випадку не береться до уваги поняття «транспортного засобу», яке визначене у примітці до ст.121 КУпАП, оскільки у цій нормі чітко визначено перелік правопорушень, яких стосується таке поняття (121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій ст.129, ст.ст.132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП) і серед цих правопорушень відсутня ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд також приймає до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 рок у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за якими використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Відтак на противагу доводам захисника слід зазначити, що технічні характеристики та власник цього електросамокату не мають значення та не впливають на кваліфікацію дій за ст.130 КУпАП.
Слід звернути увагу, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5. ПДР щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що протокол складено з порушенням у частині доказів, оскільки не зазначено ні відео зйомку, ані технічного засобу, на який було здійснено відео є необґрунтованими оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про технічний засіб відеозапису, а саме відео з бодікамери №476082, №475583.
Вимоги апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки не заслуговують на увагу, оскільки у графі протоколу про роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 , останній від підпису відмовився.
Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, та оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.5. ПДР України.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року відносно  ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Афадєєва В.В. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набира є законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Володимир БАРЧУК