П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року місто Київ 
справа № 753/6771/25
провадження № 22-ц/824/1132/2026 

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:судді-доповідача- Шкоріної О.І.,суддів-Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Колесник О.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 02.05.2024-100000781 від 2 травня 2024 року в розмірі 52 155 грн. та судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов`язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі.
Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 18 вересня 2024 року за нею утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 18000 грн. та 22675,93 грн по відсотках, комісії у розмірі 2119,07 грн. та неустойці в розмірі 9360 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №02.05.2024-100000781 від 02.05.2024 року в розмірі 52 155 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а всього стягнуто 54 577,40 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 27 травня 2025 року подала через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу в порядку ст.355 ЦПК України, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з викликом сторін та витребуванням належних доказів.
Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права
Суд першої інстанції визнав факт часткової оплати кредитного зобов`язання (4 005 грн згідно квитанцій від 15 травня 2024 року), проте ці суми не були враховані при визначенні остаточного розміру заборгованості. Не заперечує факту укладення договору 2 травня 2024 року, отримання 18000 грн. кредитних коштів, чи ухилянні від виконання зобов`язань, визнає наявність боргу та підтверджує здійснення часткової оплати в погашення боргу, що підтверджується банківськими квитанціями, доданими до матеріалів справи. Проте не погоджується з нарахованою сумою. Вважає умови договору не справедливими. Загальна вартість кредиту, вказана в договорі, становить 40 009,31 грн при фактичному наданні 18 000 грн, що свідчить про надмірне боргове навантаження та нарахування відсотків поза межами строку дії договору. 
Просить суд врахувати складне фінансове становище, що підтверджується наявністю трьох відкритих виконавчих проваджень на загальну суму понад 127 000 грн.
Також просить суд звернути увагу, що до подання позову з боку ТОВ «Споживчий центр» надходили численні повідомлення щодо врегулювання боргу від третьої особи - ТОВ «Фінтех-Колект», яка діяла без будь-якого офіційного представлення у судовому процесі та без надання підтверджуючих документів про свої повноваження. Також висловлює заперечення на можливі пояснення чи нові докази позивача щодо врегулювання боргу через третю особу.
Правом на подання відзиву позивач не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 2 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №№02.05.2024-100000781.
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі - 18000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 2 травня 2024 року, строком на 140 днів, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 3 600 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Неустойка: 180 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно з п. 3.1. Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту, чим порушує прийняті на себе договірні зобов`язання. Разом з тим, відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 5,00 грн. від 15 травня 2024 року та 4 000 грн. від 15 травня 2024 року.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 18 вересня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 18 000 грн., 22 675,93 грн. - сума відсотків за користування кредитними коштами, 2 119,07 грн. -заборгованість за комісіями та 9 360 грн. - неустойка за кожен день неналежного виконання умов договору.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договоромкредиту, суд вважав, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 
З такими висновками суду першої інстанції повністю не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
В справі яка переглядається апеляційним судом, особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюється факт укладення кредитного договору № 02.05.2024-100000781 від 2 травня 2024 року, а тому суд вважає, що такий був укладений.
У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка за розрахунками позивача станом на 18 вересня 2024 року за нею утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 18000 грн. та 22675,93 грн по відсотках, комісії у розмірі 2119,07 грн. та неустойці в розмірі 9360 грн.
Договором від 2 травня 2024 року визначено наступні умови: сума кредиту становить 18000 грн.; кредит надається строком на 140 днів з дати отримання; дата повернення кредиту - 18 вересня 2024 року, фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день, денна процентна ставка 0,87% = (220009,31/18000)140x100%), комісія 3600 грн., неустойка 180 грн, що нараховується на кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконаного зобов`язання.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 : тіло кредиту у розмірі 18000 грн.; відсотки у розмірі 22675,93 грн.; комісію у розмірі 2119,07 грн.; неустойку в розмірі 9360 грн.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в частині наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором перед позивачем обґрунтованими. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнає факт укладення нею з позивачем кредитного договору, отримання нею кредиту в розмірі 18000 грн., про те не погоджується з розміром нарахованих відсотків, пені та комісії.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в цій частині обґрунтованими, за виключенням заперечень щодо комісії, а висновки щодо суми нарахованих та стягнутих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22 675,93 грн., та неустойки в розмірі 9360 грн. передчасними.
Умовами договору передбачено, що тіло кредиту становить 18000 грн. (п. 1), також договором передбачена комісія в розмірі 3600 грн. (п.8). (а.с. 31 том 1).
Позивач просив стягнути з відповідачки 2119,07 грн. комісії. Суд розглядає справу в межах позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачкою виконано умови договору, погашено тіло кредиту та комісію, вказівка щодо якої міститься у кредитному договорі, що визнається сторонами укладеним, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 тіло кредиту у розмірі 18000 грн. та комісія в розмірі 2119,07 грн.
Щодо суми відсотків колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За умовами укладеного між сторонами кредитного договору, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (140 днів), тобто до 18 вересня 2024 року з розрахунку, що денна процентна ставка складає 0,87%, що погоджено сторонами та становить суму 21924 грн. Як встановлено судом, не спростовано позивачем та підтверджується відповідачем, останньою були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: 15 травня 2024 року проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 4005 грн. Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором повинна бути зменшена (18000 грн. + 21924 грн. + 2119,07 грн.) - 4005 грн.
Щодо нарахованої неустойки в розмірі 9360 грн. суд виходить з наступного.
Положеннями статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 6 грудня 2019 року у справі № 664/1261/16-ц від 27 січня 2020 року у справі № 754/6091/18, від 7 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 7 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19.
Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових' відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11 липня 2013 року .№ 7-рп/2013).
З огляду на наведене, суд, при вирішенні питання щодо стягнення неустойки, враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої кредитодавцем до розміру 10 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: до 3803,87 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу в розмірі 13995 грн. (18000 грн. - 4005 грн. погашена заборгованість), комісії у розмірі 2119,07 грн. відсотків визначених у договорі від 2 травня 2024 року в розмірі 21924 грн., що разом складає суму 38038,07 грн. обґрунтованими, та такими що обумовлені та погоджені сторонами. Також підлягає стягненню неустойка в розмірі 3803,87 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 41841,94 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. 
Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в процентному співвідношення на 80,22 %, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1952,26 грн. (2422,40 грн.x 80, 22 % : 100%). 
Крім того, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 також задоволена частково, на її користь на 19, 78 % 2906,88 з позивача ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір в сумі 479, 15 грн. (2422,40 грн. x19, 78 % : 100%).
Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2025 року відстрочено сплату судового збору на недоплачену суму 1406,88 грн. до ухвалення рішення в цій справі. 15 липня 2025 року до суду відповідачем подано докази доплати судового збору в розмірі 1406,88 грн. Таким чином ОСОБА_1 сплатила в повному обсязі судовий збір за подання апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року, змінити, зменшити суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором від 2 травня 2024 року з 52155 грн. до 41841,94 грн.
Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» суму судового збору за подання позову з 2422,40 грн. до 1952,26 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» на користь  ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 479, 15 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 3 ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус