Справа № 342/814/25 
Провадження № 22-ц/4808/73/26 
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)  Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Максюти І. О., 
секретаря     Шемрай Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у  ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Гайдича Р. М. в місті Городенці, у справіза позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Романа Романовича про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання нотаріуса продовжити вчиняти нотаріальні дії по заповіту,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р. Р. про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання нотаріуса продовжити вчиняти нотаріальні дії по заповіту.
В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 .
Після її смерті він як спадкоємець за заповітом з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р. Р.
Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, що підтверджується постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 серпня 2025 року. 
Позивач зазначав, що у вказаній постанові неправильно вказано його прізвище. Крім того, в обґрунтування постанови нотаріус зіслався на п.п. 4.2., 4.14. глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5. Ці пункти стосуються видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, водночас, він є спадкоємцем за заповітом, а тому таке посилання нотаріуса є неправомірним. Видача свідоцтв про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна або інших застав за даними відповідного реєстру. Правовстановлюючі документи на спадкове майно він подав нотаріусу, а тому у останнього не було перешкод у вчиненні нотаріальних дій. 
Просив визнати незаконною постанову приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р. Р. від 13 серпня 2025 року № 188/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати приватного нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішити питання судових витрат у справі. В подальшому уточнив позовні вимоги та просив зобов`язати нотаріуса продовжити вчиняти нотаріальні дії по заповіту.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р. Р. про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання нотаріуса продовжити вчиняти нотаріальні дії по заповіту.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач не надав жодних доказів, що нотаріус всупереч Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та інших вимог чинного законодавства України, зобов`язаний видати йому свідоцтво про право на спадщину без встановлення належним чином факту родинних відносин між ним – спадкоємцем та померлою – спадкодавцем ОСОБА_2 , як онуком та бабою, як було зазначено особисто спадкодавцем у заповіті. 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зіслався на п. 5.16. глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, згідно із яким якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи, що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом. Проте таке посилання суду першої інстанції апелянт уважає протиправним, оскільки нотаріус в оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій на зазначене не посилався, що свідчить про те, що суд у спірному випадку фактично уособив себе нотаріусом.
Крім того, вказав, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні навів висновки Верховного Суду, які стосуються неналежних позивачів щодо конкретного спадкування, однак його ніхто не встановлював неналежним спадкоємцем.
Просить оскаржуване рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги: визнати незаконною постанову приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р. Р. від 13 серпня 2025 року № 188/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, скасувати її та зобов`язати приватного нотаріуса продовжити вчиняти нотаріальні дії по заповіту ОСОБА_2 .
Позиція інших учасників справи
Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р. Р. своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи. 
Так, судова повістка апелянту ОСОБА_1 була направлена судом засобами поштового зв`язку на адресу, вказану ним у апеляційній скарзі, однак повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про належне повідомлення апелянта про розгляд справи. 
Відповідач – приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р. Р. отримав судову повістку 06 січня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31 травня 2024 року Городенківським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с.6)
Згідно із заповітом, посвідченим Лакустою М. М., секретарем виконавчого комітету Завальської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, розміщений в с. Завалля Снятинського району Івано-Франківської області вул. Перемоги та земельний пай в розмірі 1,32 га державний акт IV-ІФ № 016535 заповіла своєму онукові – ОСОБА_1 , 1986 року народження. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 22 (а.с.7)
Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р. Р. від 13 серпня 2025 року за № 188/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій – видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не надав доказів родинних відносин з померлою ОСОБА_2 (а.с.14).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом України порядку.
Згідно зі статтею 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно з пунктом 1.2. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Відповідно до підпункту 5.16. пункту 5 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи, що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом. 
Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (постанова Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19).
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду (частина перша статті 50 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р. Р. від 13 серпня 2025 року № 188/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з ненаданням доказів родинних відносин з померлою ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною зазначеної постанови нотаріуса, виходив із того, що у пред`явленому нотаріусу заповіті чітко зазначено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла своє майно онукові, а тому нотаріус, керуючись підпунктом 5.16 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, був зобов`язаний перевірити документи, що підтверджують факт родинних відносин.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вимога нотаріуса щодо подання документів, які підтверджують родинні відносини між позивачем та спадкодавцем, прямо передбачена підпунктом 5.16 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відсутність таких документів унеможливлює встановлення родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а відтак і перевірку наявності у позивача права на спадкування за заповітом.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції є неправомірним з огляду на те, що нотаріус не послався у оскаржуваній постанові на підпункт 5.16 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не заслуговують на увагу, оскільки незазначення нотаріусом відповідної норми саме по собі не свідчить про незаконність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та не може бути підставою для її скасування.
Ба більше, нотаріус в оскаржуваній постанові чітко зазначив підстави відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а саме – ненадання доказів родинних відносин, при цьому позивачем такі обставини не спростовано та не доведено, що відповідні документи ним подавалися нотаріусу. Отже, оскаржувана постанова нотаріуса відповідає вимогам законодавства, прийнята в межах наданих повноважень та за наявності передбачених законом підстав. 
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Ураховуючи наведене, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, що підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконною відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, апеляційний суд уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволонення.
Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта