Справа № 438/1762/25 Головуючий у 1 інстанції: Дудар О. В. 
Провадження № 33/811/61/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , захисника – адвоката Драгана В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 22 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, згідно із протоколом серії ЕПР1 № 493135, 24 жовтня 2025 року 22:58:00 у місті Борислав, по вулиці Дрогобицькій, 7, водій гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Sandero з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, неприродня блідість шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я відмовився. У подальшому відсторонений від права керування транспортним засобом відповідно до статті 266 КУпАП, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.
Крім цього, згідно із протоколом серії ЕПР1 № 493131, 24 жовтня 2025 року 22:58:00 у місті Борислав, вулиця Дрогобицька, 7, водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі у темну пору доби який має несправності світлових приладів, а саме не горів задній габаритний ліхтар, чим порушив вимоги пункту 31.1 ПДР, за що передбачена відповідальність частиною 4 статті 121 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду першої інстанції є невмотивованою та необґрунтованою.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується направлення на огляд до КНП «ЦМЛ м. Дрогобич», однак по причині небажання сержанта поліції Олексина Я.В. доставити до КНП «ЦМЛ м. Дрогобич» ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння.
Зазначає, що працівниками поліції не було проведено повного відеозапису.
Вказує, що працівник поліції під час складення протоколів не роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Крім того, протоколи заповнялися без участі ОСОБА_1 .
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2025 року серії ЕПР1 №493135 складено (заповнено ручкою синього та чорного кольору) та підписано сержантом поліції Олексином Я.В. та ОСОБА_1 через 6 днів з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а саме 30.10.2025 року, що підтверджується записаною датою підписання протоколу.
Заслухавши виступ захисника – адвоката Драгана В.І. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2025 року серії ЕПР1 №493135; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ЦМЛ м. Дрогобич» від 24 жовтня 2025 року; відеофайлами на DVD-R дисках, які містять відеофіксацію обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення; рапортом сержанта поліції Олексана Я. від 25 жовтня 2025 року.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України. 
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 , під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 надав поліцейському чітку та зрозумілу відповідь, що він відмовляється від проходження огляду, яку поза розумним сумнівом можна вважати саме відмовою від огляду в розумінні ч.1 ст.130 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.
З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 22 грудня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя  М.Ф.Романюк