ОКРЕМА ДУМКА 
судді ОСОБА_1 

"07" січня 2026 р.
справа № 344/22792/25
провадження № 11-сс/4808/14/26

Ухвалою Івано – Франківського апеляційного суду від 07 січня 2026 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Івано – Франківського міського суду від 18 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії обраного підозрюваному ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 15 лютого 2026 року включно.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, керуючись ст. 375 КПК України, вважаю за необхідне викласти доводи з цього приводу в окремій думці.
Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Вважаю, що обґрунтування наведені в клопотанні прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_2 , які полягають у тому, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, є недостатнім.
В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду сторона захисту зазначала, що ОСОБА_2 має сталі соціальні зв`язки, а саме: трьох неповнолітніх дітей, одружений, має постійне місце проживання, працевлаштований, являється засновником ТОВ «ТЕХ АГРО», займається благодійною та волонтерською діяльністю, до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується позитивно.
Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини ("Боротюк проти України", "Амбрушкевич проти Польщі"), зауважую що саме на основі не загальних фраз, а доведених конкретних фактів та відомостей, суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження, має оцінювати можливість запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. І лише посилаючись на обставини конкретної справи, які доводять, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатне запобігти встановленим ризикам, до особи може бути застосовано такий винятковий захід або продовжено строк його дії. За відсутності таких доказів тримання підозрюваного під вартою буде вважатися свавільним.
Заявлені прокурором аргументи щодо встановлених ризиків на користь продовження запобіжного заходу не є новими і послідовно зазначалися у попередніх ухвалах суду.
Всупереч згоді більшості колегії суддів із висновком слідчого судді про те, що забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам не можливо шляхом застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, з такою оцінкою не погоджуюся.
У даному випадку, з огляду на суттєву тривалість перебування особи під вартою, з урахуванням зменшення ризиків негативної процесуальної поведінки, на моє переконання, оскаржувану ухвалу щодо підозрюваного ОСОБА_2 , слід було скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суддя ОСОБА_1