КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7357/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу 
за позовом: Керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області (вул. Братів Лисенків, б. 5, м. Знам`янка Кропивницький район, Кіровоградська область, 27400, (ЄДРПОУ Кіровоградської обласної прокуратури 02910025) 
в інтересах держави 
до відповідача: Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Незалежності України, б. 78, селище Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27300, ЄДРПОУ 04364035)
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просить:
1) Визнати протиправною бездіяльність Олександрівської селищної раді Кропивницького району Кіровоградської (код ЄДРПОУ 04364035) щодо невжиття заходів із розробки Паспорта водного об`єкта, розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 загальною площею 17,4079 га.
2) Зобов`язати Олександрівську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської (код ЄДРПОУ 04364035) розробити Паспорт водного об`єкта, розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 загальною площею 17,4079 га.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не вчиняє заходів щодо розробки паспорта водного об`єкту, наданого в оренду у 2008 році мешканцю територіальної громади на 5 років з правом пролонгації. Натомість, статтею 51 Водного кодексу передбачено надання водного об`єкта у користування виключно за наявності водного паспорта. 
Ухвалою суду від 03.11.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено строки для вчинення процесуальних дій (а.с. 97). 
Ухвалу доставлено в особистий електронний кабінет Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області 04.11.2025 року (а.с. 98).
Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
Олександрівська селищна територіальна громада в особі Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області є власником земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 загальною площею 17,4079 га з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб, що підтверджується записом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 439250113.
Місцем розташування земельної ділянки є с. Цвітне Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.08.2025 №439172089, речове право оренди на вказану земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1. Договору від 14.01.2008 року (а.с. 42-43) Цвітненська сільська рада надає, а Орендар ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку для рибогосподарських потреб, яка знаходиться на території с.Цвітне Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.
Пунктом 2 Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 17,4079 у тому числі 12,9870 га під ставком, 4,2245 га пасовища (прибережна смуга), 0,1964 га землі під гідротехнічними спорудами.
Договір укладено на 5 років з правом пролонгації (п.8 Договору). Згодом угодою від 04.08.2008 року внесено доповнення до договору від 14.01.2008 року, пункт 8 викладено у новій редакції, за змістом якої – договір укладено на 20 років (а.с. 46).
Відповідно до п.9 Договору орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 2169,1 гривень в рік (з них 150 грн. за 1 га водного фонду, 50 грн за 1 га пасовища і землі під гідроспорудами).
Державна реєстрація даної земельної, кадастровий номер 3520588500:02:000:9001 у 2013 році не була проведена, тому відомості про вказану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відсутні, право власності Олександрійськовї селищної ради та речове право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 за ОСОБА_1 не зареєстровано.
Прокурор наголошує, що порядок та підстави набуття права користування землями водного фонду та водними об`єктами, наданими в оренду, визначено нормами Земельного кодексу України, Водного кодексу України та інших законодавчих актів України.
Згідно з ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. В свою чергу, надання водного об`єкта у користування здійснюється виключно за наявності паспорта водного об`єкта (ч. 5 ст. 51 ВК України), розробленого відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99 зі змінами.
Відсутність паспорту водного об`єкта, яким встановлюються технічні параметри водного об`єкта, його гідрологічні характеристики не дозволяє сторонам договору внести зміни та визначити умови, пов`язані з використанням орендарем водного об`єкта (водойми).
Отже, бездіяльність відповідача, на думку прокурора, порушує інтереси держави у сфері дотримання законодавства з питань землі та водних ресурсів та може завдати збитків територіальній громаді.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює, серед іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною третьою статті 5 КАС України встановлено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.
За визначенням, наданим у статті 1 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі – Закон №1697), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Частиною 3 статті 23 Закону №1697 визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Водночас, частиною 4 статті 53 КАС України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Поняття "державний інтерес" необхідно розглядати як закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами, система основних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. 
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Водночас, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 815/1484/18, постанова від 13 квітня 2022 року.
Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з цим позовом, прокурором зазначено про те, що невжиття органом місцевого самоврядування заходів щодо виготовлення паспорту водного об`єкту суперечить інтересам держави, суспільства та конкретної територіальної громади з питань ефективного та раціонального використання природних ресурсів.
При чому прокурором зазначено, що виконання відповідних дій відноситься саме до компетенції відповідача.
На думку суду, таке обґрунтування є сумісним з розумінням «інтересів держави», з огляду на наступне.
Особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.
Таким чином, позови прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.
При цьому інтереси держави, у тому числі охоплюють інтереси мешканців територіальної громади.
Суд вважає, що такий підхід відповідає положенням статей 5, 7 Конституції України, згідно з якими носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ; народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування; в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
З огляду на те, що прокурором в адміністративному позові вказано, які саме інтереси держави порушено протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, та враховуючи, що відсутній орган, до компетенції якого належить здійснення нагляду за діяльністю органів місцевого самоврядування, суд вважає, що у даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з цим позовом.
Аналогічна правова позиція стосовно наявності у прокурора прав здійснювати представництво інтересів держави у суді у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 15 жовтня 2019 року у справі № 810/3894/17, від 5 листопада 2019 року у справі № 804/4585/18, від 5 березня 2020 року у справі № 520/6826/19, від 11 серпня 2020 року у справі № 810/2903/18, від 28 січня 2021 року у справі № 380/3398/20, від 1 червня 2021 року у справі № 0440/6514/18, від 20 липня 2021 року у справі № 480/3093/20, від 02 грудня 2021 року у справі № 320/10736/20.
Судом встановлено, що на території Олександрівської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, розташований ставок (земельна ділянка з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001, код КВЦПЗД - 10.07 Для рибогосподарських потреб).
Користувача даної земельної ділянки за договором оренди, ОСОБА_1 , позивачем було повідомлено 25.06.2025 року про необхідність замовлення паспорту водного об`єкта на ставок (а.с. 82).
Паспорт водного об`єкта не виготовлявся.
Зазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються наявними матеріалами справи.
З наявних у справі матеріалів вбачається, що відповідач повідомляв прокурора про відсутність намірів вжити заходи щодо виготовлення паспорту на водний об`єкт, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 загальною площею 17,4079 га., та запевнив, що у разі невиконання такого обов`язку ОСОБА_1 – орендарем водного об`єкту, відповідачем будуть прийняті відповідні міри (а.с. 87). Разом з тим, доказів вжиття відповідачем відповідних заходів матеріали справи не містять.
Вказане, на думку прокурора, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що й стало підставою для ініціювання даного спору в адміністративному суді.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Користування землями водного фонду та водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог Земельного кодексу України, Водного кодексу України та інших законодавчих актів України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» № 963-ІХ від 04.11.2020 (пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення») визначено, що договори оренди водних об`єктів, укладені в порядку, визначеному законодавством, до набрання чинності цим Законом діють у строки та на умовах, визначених такими договорами. Поновлення таких договорів здійснюється без проведення земельних торгів у порядку укладення договорів оренди землі. Водночас зобов`язано сторони договорів оренди водних об`єктів, договорів оренди земельних ділянок під водними об`єктами, укладених до набрання чинності цим Законом, які не містять умов щодо розміру орендної плати за земельну ділянку, на якій розташований водний об`єкт, або щодо розміру орендної плати за водний об`єкт, визначити такі умови протягом року з дня набрання чинності цим Законом до 02.03.2022). 
За правилами ст. 51 Водного кодексу України (далі - ВК України) водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, на підставі договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, погодженого з центральним органом виконавчої влади, дю реалізує державну політику у сфері водного господарства.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України, надання водного об`єкта у користування здійснюється виключно за наявності паспорта водного об`єкта, розробленого відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99.
На виконання ч.12 ст. 51 Водного кодексу України Кабінетом Міністрів України затверджено Типовий договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом (постанова від 02.06.2021 № 572).
Тобто закон покладає обов`язок як на власника землі - орендодавця, яким є орган місцевого самоврядування, так і на орендаря земельної ділянки, на якій знаходиться водний об`єкт, внести відповідні зміни до діючих договорів оренди землі в частині визначення додаткового об`єкта оренди - водного об`єкта, та розміру плати за його використання.
Такий договір має відповідати Типовому договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та бути погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.
Тож обов`язковою передумовою внесення змін до діючих договорів оренди земель водного фонду є виготовлення паспорта водного об`єкта.
При цьому замовником робіт із розроблення паспорта водного об`єкта відповідно до правил пункту 3 наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 №. 99, є орган, що здійснює розпорядження земельною ділянкою під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України. У спірних правовідносинах таким органом є Олександрівська селищна рада.
Водночас, за наявними у справі доказами, паспорт водного об`єкта на водойму, що розташована на земельній ділянці водного фонду з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 загальною площею 17,4079 га, відповідачем не розроблявся.
Порядок розроблення паспорту водного об`єкта, затверджений наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99 затверджено відповідно до статті 51 ВК України, з метою упорядкування питань, пов`язаних з наданням у користування водних об`єктів на умовах оренди.
Відповідно до п. 6 Порядку №99 паспорт водного об`єкта розробляється в чотирьох примірниках, які зберігаються по одному: в басейновому управлінні водних ресурсів, Держводагентстві, у розпорядника земельної ділянки під водою, а також надається користувачу.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Основного Закону України).
Статтею 142 Конституції України та статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме, нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад. 
Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України до уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» № 963-ІХ від 04.11.2020 зобов`язано сторони договорів оренди водних об`єктів, договорів оренди земельних ділянок під водними об`єктами, укладених до набрання чинності цим Законом, які не містять умов щодо розміру орендної плати за земельну ділянку, на якій розташований водний об`єкт, або щодо розміру орендної плати за водний об`єкт, визначити такі умови протягом року із дня набрання чинності цим Законом (до 02.03.2022).
Плата за користування водним об`єктом зараховується до місцевого бюджету.
Відтак, невиконання відповідачем покладених на нього Законом № 963-ІХ від 04.11.2020 обов`язків щодо розроблення паспорту водного об`єкту свідчить про протиправну бездіяльність Олександрівської селищної раді Кропивницького району Кіровоградської області.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених по справі обставин суд приходить до висновку, що позивач довів суду правомірність заявлених вимог, а тому позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у справі відсутні, будь-які судові витрати у справі стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Олександрівської селищної раді Кропивницького району Кіровоградської (ЄДРПОУ 04364035) щодо невжиття заходів із розробки Паспорта водного об`єкта, розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 загальною площею 17,4079 га.
Зобов`язати Олександрівську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області (ЄДРПОУ 04364035) розробити Паспорт водного об`єкта, розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером 3520588500:02:000:9001 загальною площею 17,4079 га.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО