Номер провадження: 22-ц/813/1303/26 
Справа № 509/246/25
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого: Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт – Капітал», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2025 року у складі судді Кириченко П.Л., 
встановив:
2. ОПИСОВА ЧАСТИНА 

Короткий зміст позовних вимог
У січні 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт – Каіптал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованності за кредитним договором, у якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на  його користь заборгованість за кредитним договором №2831941 від 19.01.2022 в розмірі 6700 грн. за тілом кредиту, 27938,33 грн. за процентами та судовий збір в сумі 2422,40 грн. 
В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивача зазначив, що 19 січня 2022 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 2831941, у сумі 6700 грн. відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 34 638.33 грн. та судовий збір.

Позиція відповідача в суді першої інстанції
У відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано належнх та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем кредитного договору та виникнення між ними будь – яких правовідносин. Також відсутні належні та допустимі докази надання коштів у позику від первісного Кредитодавця (а.с. 53-59). 
У додаткових поясненнях, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт – Каіптал» позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 64-68). 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в сумі 34638.33 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а всього 37060,73 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що осільки заперечень щодо розміру заборгованості за вищевказаним договором з боку відповідачки до суду не надходило, тому з відповідачки на користь банка слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 2831941 від 19.01.2022 в розмірі 34638.33 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2025 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції взагалі жодної оцінки доказам та аргументам наданим стороною відповідача не надано, що потягло за собою ухвалення явно незаконного рішення. Суд першої інстанції ухвалив рішення виключно на підставі доказів та доводів сторони позивача не взявши до уваги жодного з доказів та доводів відповідача, без обґрунтування відхилення таких доказів та доводів, що свідчить про однозначну упередженість суду при винесенні рішення. Разом з тим, доводи відповідача щодо незгоди із позовними вимогами зводились до того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факти щодо укладення Кредитного договору та передання грошових коштів від Кредитодавця Позичальнику за згаданим Кредитним договором. У своєму відзиві відповідач наполягав на тому, що докази додані до позовної заяви на підтвердження укладення Кредитного договору та передання грошових коштів є неналежними та не допустимими. Згідно доказів наданих відповідачем останній будь-яких грошових коштів від ТОВ «Лінеура Україна» не отримував. Незважаючи на це суд у своєму рішенні зробив висновок про те, що кредитні кошти відповідачем фактично були отримані. При цьому, Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 № 3864-0403 не може бути визнаним належним та допустимим доказом перерахування коштів, оскільки з вказаного листа неможливо встановити, який саме предмет договору ФК №342 від 02.10.2012, які саме положення він містить, які договірні права та обов`язки покладено на ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», вказаний лист не містить посилання на те, що даний платіж вчинено саме на виконання обов`язку Кредитодавця передати грошові коти Відповідачу на виконання саме Кредитного договору, а не будь-якого іншого правочину. 
Доводи скарги також мотивовані тим, що ОСОБА_1 заперечує факт передання їй грошових коштів саме від первісного Кредитодавця. Незважаючи на вказані доводи, судом першої інстанції не надано жодної оцінки виписці по банківській картці Відповідача, яку долучено до матеріалів справи. У даній справі суд не надав жодної оцінки доводам сторони відповідача щодо невчинення відповідачем дій, спрямованих на укладення Кредитного договору та доказам на підтвердження даних доводів, відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджували б твердження відповідача про виконання свого договірного обов`язку щодо передання грошових коштів. Отже стороною позивача жодним чином не доведено факти укладання Кредитного договору та передання грошових коштів від первісного Кредитодавця до відповідача, що свідчить про недоведеність позовних вимог, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги – залишенню без задоволення.

Позиція позивача в суді апеляційної інстанції
На адресу апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Кредіт – Капітал» не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України). 

3. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція апеляційного суду
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин
Встановлено, що 19 січня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 отримала кредитний ліміт, зі сплатою відсотків за користування кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконує.
Станом на дату подання позову сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає:
- заборгованість за кредитом 6700,00 грн.,
- заборгованість за процентами - 27938,33 грн.,
а всього 34638,33 грн.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не може повністю погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції.
Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 2831941 від 19.01.2022 у розмірі 34638,33 грн., однак не може погодитися з мотивами, якими суд обґрунтував такий висновок.
Так, встановлено, що 19.01.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2831941відповідно до умов якого відповідачці було над грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платно а Клієнт зобов?язався повернути кредит, сплатити проценти за користува кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6700 грн. (п. 1.2 договору).
Згідно з п. 9.7 кредитного договору Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Вищевказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора В519, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 23 зворот). 
На підтвердження виконання ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано повідомлення від провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3864-0403 від 04.03.2024, що надає послуги ТОВ «Лінеура Україна» з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків про успішно перераховані кошти в системі в сумі 6700 грн на рахунок відповідача, який був вказаний ним у договорі, маска картки № НОМЕР_1 , призначення платежу: Зарахування 6700 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с. 24 зворот). 
ТОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.
Також встановлено, що 10.08.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», уклали договір факторингу № ККЛУ – 10082023. 
Згідно вищевказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна» включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2831941 від 19.01.2022.
Станом на дату подання позову, заборгованість відповідача перед позивачем становить 34638,33 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6700 грн.; заборгованість за процентами 27938,33 грн, що підтверджується розрахунком ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 25). 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідачки за кредитним договором, за яким кредитодавець виконав умови повністю, а позичальник порушив умови, не повернувши кошти позивачеві.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факти щодо укладення Кредитного договору та передання грошових коштів від Кредитодавця Позичальнику за згаданим Кредитним договором спростовуються матеріалами справи, оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 31.08.2022 у справі №280/4456/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19).
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачкою не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.
Відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок.
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договорам і взяті на себе зобов`язання останння не виконала, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Доводи апеляційної скарги про те, що лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 № 3864-0403 не є належним та допустимим доказом перерахування коштів, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
Із зазначеного листа (а.с. 24 зворот) вбачається, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» є фінансовою установою, яка на законних підставах надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків, оскільки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» включено до Реєстру платіжної інфраструктури: 01.05.2023 р. за реєстраційним №21/788-рк та 01 травня 2023 рооку Національним банком прийнто рішення про видачу ліцензії «Послуги з переказу коштів без відкриття рахунку»: ліцензія №21/788-рк (https://bank.gov.ua/ua/payments/payment-systems). 
Між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, на виконання якого 19.01.2022 було здійснено переказ грошових коштів у сумі 6700 грн на платіжну картку відповідача, що підтверджено зазначенням дати, часу, суми платежу, маски платіжної картки та номера транзакції в системі iPay.ua.
Посилання апелянта на те, що лист не містить опису предмета договору фінансової установи або конкретизації договірних прав та обов`язків сторін за договором ФК № 342 від 02.10.2012, не спростовують факту здійснення переказу грошових коштів конкретній особі у визначеному розмірі та у визначений час, а відтак не впливають на оцінку цього доказу як належного та допустимого.
При цьому колегія суддів враховує, що фінансова установа, яка здійснює переказ коштів, не є стороною кредитного договору та не зобов`язана зазначати у платіжному документі підставу виникнення грошового зобов`язання між кредитодавцем та позичальником, оскільки її функція полягає виключно у технічному виконанні платіжної операції.
Доводи про відсутність у листі прямого посилання на кредитний договір як підставу переказу коштів також є безпідставними, оскільки сам факт перерахування грошових коштів відповідачу підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, які підлягають оцінці в їх взаємозв`язку, а не ізольовано.
Таким чином, лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 № 3864-0403 є належним, допустимим та достовірним доказом перерахування грошових коштів відповідачу, а доводи апеляційної скарги з цього приводу зводяться до формального тлумачення змісту доказу та не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин.
Посилання скаржниці ОСОБА_1 про те, що вона заперечує факт передання їй грошових коштів саме від первісного кредитодавця, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки як встановлено судом, грошові кошти у сумі 6700 грн були зараховані на платіжну картку відповідачки, що підтверджується листом фінансової установи - ТОВ «Універсальні платіжні рішення», в якому зазначено дату, час, суму переказу, маску платіжної картки та ідентифікатор транзакції. При цьому переказ грошових коштів здійснювався фінансовою установою на підставі договору, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», що свідчить про походження коштів саме від первісного кредитодавця.
Доводи апеляційної скарги, висновків суду в цій частині не спростовують. 
Разом з тим, звертаючись із даною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам та аргументам, викладеним нею у відзиві на позовну заяву, що, на її думку, призвело до ухвалення незаконного рішення. Апелянтка зазначає, що рішення ухвалено виключно на підставі доказів та доводів сторони позивача, без урахування доказів і заперечень відповідачки та без наведення мотивів їх відхилення. У відзиві на позовну заяву відповідачка, зокрема, наполягала на тому, що докази, додані до позовної заяви на підтвердження укладення кредитного договору та передання грошових коштів, є неналежними та недопустимими.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються:1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
Апеляційним розглядом справи встановлено, що відповідачкою ОСОБА_1 21 лютого 2025 року в електронній формі через підсистеми «Електронний суд» та «Електронний кабінет» було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому вона заперечувала проти позовних вимог, наводячи відповідні доводи (а.с. 53–59).
Водночас суд першої інстанції не надав оцінки зазначеним запереченням, не спростував доводи відповідачки та не навів мотивів їх відхилення, що свідчить про недотримання вимог процесуального закону щодо повноти та вмотивованості судового рішення. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд помилково зазначив, що відповідачка не подала відзиву на позовну заяву в порядку статті 178 ЦПК України.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, однак вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення, виклавши її в редакції цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи, судом не надано оцінки запереченням відповідачки, не наведено мотиви їх відхилення, що свідчить про недотримання вимог процесуального закону щодо повноти та вмотивованості судового рішення, тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА 
Керуючись ст.ст.374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2025 року змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий 

Судді: