Справа № 128/1480/23
Провадження № 22-ц/801/32/2026
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року	Справа № 128/1480/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Рибчинського В. П., Копаничук С. Г., 
з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О. І. залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов обґрунтовано тим, що 22 серпня 2022 року о 21 год 17 хв на а/д М-30406 км + 944 м ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Focus C-MAX», д. н. з. НОМЕР_1 , здійснюючи маневр повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надала дорогу автомобілю марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався суміжною смугою руху назустріч, внаслідок чого скоїла з ним зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області у справі №128/2773/22 від 05 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2023 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_3 , був пошкоджений. 
Власником автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_3 , є позивач.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/15429-ІТ від 21 жовтня 2022 року у заданій дорожній обстановці, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи, в діях водія автомобіля «Ford Focus CМАХ», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.п 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди». 
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/12652-АВ від 22 вересня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_3 , станом на 22 серпня 2022 року могла становити 420 556,18 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «Ford Focus C-MAX», д. н. з. НОМЕР_4 , застрахована не була, тому позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ. 
29 березня 2023 року МТСБУ перерахувало на рахунок ОСОБА_1 160 000 грн страхового відшкодування. Отже, залишок невідшкодованого позивачу матеріального збитку становить 260 556,18 грн.
На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 260 556,18 гривень.
Під час ДТП автомобіль позивача марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_5 , перебував під керуванням його зятя – ОСОБА_3 , в автомобілі перебували пасажири – ОСОБА_4 (донька позивача), ОСОБА_5 (дружина позивача), а також онуки позивача – ОСОБА_6 , 2010 року народження, та ОСОБА_7 , 2018 року народження. 
22 серпня 2022 року ОСОБА_4 після ДТП звернулася до ВМКЛ ШМД за медичною допомогою. Згідно виписки №24111 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 виписано в стаціонар з діагнозом «ЗНМ III. Струс головного мозку. Забійна рана голови». Згідно медичної документації ОСОБА_4 перебувала в стаціонарі з 22 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року з діагнозом «Струс головного мозку. Забійна рана лобно-скроневої ділянки ліворуч». 
Після виписки продовжувала хворіти, консультувалася у лікаря-спеціаліста 14 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року (скарги на виражений головний біль, головокружіння, мирехтіння мушок перед очима, болі в шийному хребті, тремтіння пальців). 
Відповідно до Висновку експерта №112 від 21 жовтня 2022 року у ОСОБА_4 мали місце ушкодження в вигляді забійної рани в лобноскроневій ділянці голови зліва, струсу головного мозку. Дані ушкодження виникли від дії тупого, твердого предмета, можливо 22 серпня 2022 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень п.2.3.3. 
ОСОБА_5 після ДТП звернулася до ВМКЛ ШМД за медичною допомогою. Згідно виписки №12539 від 22 серпня 2022 року із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 виписано з діагнозом «Відкрита рана інших частин гомілки. Забійно-різані рани в/3 лівої гомілки», обставини травми «зіткнення двох машин», проведено огляд, рентгенографію, ПХО рани, туалет рани, накладена антисептична пов`язка, блокада, прописано лікування (анальгетики), підвищене положення кінцівки, перев`язки. Перебувала на амбулаторному лікуванні та листку непрацездатності з 23 серпня 2022 року по 19 вересня 2022 року. 
Відповідно до Висновку експерта № 113 від 27 жовтня 2022 року у ОСОБА_5 мали місце ушкодження в вигляді забійних ран в області лівої гомілки, синців та саден в області верхніх та нижній кінцівок. Дані ушкодження виникли від дії тупого, твердого предмета, можливо 22 серпня 2022 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Малолітня ОСОБА_6 22 серпня 2022 року після ДТП була оглянута в КНП «ВОДКЛ ВОР», згідно довідки № 4073 встановлено діагноз «Забійні садна правого колінного суглобу та 1-го пальця правої ступні. Закрита травма ОЧП (?). Забій передньої стінки ?», рекомендовано УЗД ОЧП. Згідно результатів УЗД ОЧП та нирок від 24 серпня 2022 року у ОСОБА_6 виявлено вільну рідину в малому тазу. При цьому ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства згідно посвідчення серії НОМЕР_6 . Згідно рішення ЛКК при КНП «ВОДКЛ ВОР» № 42 від 17 грудня 2020 року ОСОБА_6 хворіє на сліпоту обох очей, вроджений недорозвиток зорового аналізатора обох очей, атрофію зорового нерву, ротаторний ністагм, ВВР головного мозку - гіпоплазію мозолистого тіла, плоско-вальгусну деформацію стоп. 
У ОСОБА_7 ушкоджень (хірургічних патологій) внаслідок ДТП не виявлено. 
Таким чином, позивачу, внаслідок спричинених ушкоджень членам його сім`ї (дружині, зятю, доньці, онукам) було завдано моральних страждань, що виявилося в переживаннях за стан здоров`я рідних, одним з яких є дитина з інвалідністю. 
Окрім того позивач зазнав моральних страждань, спричинених пошкодженням його майна (автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_3 ), внаслідок ДТП, що сталося з вини відповідача. Свою моральну шкоду позивач оцінює в 100 000 грн.
Покликаючись на викладене, ОСОБА_1 у заявленому позові просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 260 556,18 гривень, 100 000 гривень моральної шкоди, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року позовні вимоги були задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у рахунок відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 260 556,18 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що заподіяння матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1 відбулось внаслідок порушень ПДР України ОСОБА_2 , в результаті чого настали негативні наслідки для її учасників.
Висновки №СЕ-19/102-22/15429-ІТ від 21 жовтня 2022 року та №СЕ-19/102-22/12652-АВ від 22 вересня 2022 року не були скасованими та оспореними особами, чиїх інтересів вони стосувалися, зауваження щодо висновків не надходили.
Наданий представником відповідачки адвокатом Шибінським О. В. висновок експерта за № 1589/25-21 від 15 липня 2025 року суд розцінив як спосіб уникнення матеріальної відповідальності відповідачкою за наслідки спричинені подією ДТП.
Водночас з урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, оскільки у зв`язку з подією ДТП був порушений нормальний сімейний уклад життя осіб, які перебували в автомобілі на момент події 22 серпня 2022 року, а не особисто позивача, тому суд не знайшов підстав для стягнення моральної шкоди у заявленому ОСОБА_1 розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, відповідачкою подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Копаничук С. Г.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2025 року справу призначено до розгляду на 27 листопада 2025 року о 10 год 20 хв. та відкладено на 11 грудня 2025 року на 10 год 20 хв.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у справі було оголошено перерву до 08 січня 2026 року о 11 год. 00 хв., строк розгляду апеляційної скарги продовжено на п`ятнадцять днів.
Проголошення рішення у справі призначено на 15 січня 2026 року о 11 год. 30 хв.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі зазначено, що висновок експерта №СЕ-19\102-22\12652-AB від 22 вересня 2022 року, на який посилається позивач з оцінки транспортного засобу не може бути визнаним належним та допустимим доказом у справі, оскільки у ньому всупереч вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, як на то було чітко зазначено в Постанові КЦС ВС від 20.12.2023 року №172\313\21 (61-8574св23).
Вказаний висновок містить у п. 2 припущення, що сума матеріального збитку «могла становити», у вказаному висновку не вказано яка вартість пошкодженого автомобіля після ДТП станом на 22 серпня 2022 року, та не вказана вартість матеріального збитку з врахуванням пошкоджень автомобіля після ДТП, тобто після 22 серпня 2022 року. 
Надані позивачем висновки не відповідають нормам Наказу Фонду Державного майна України №142\5\2092 від 24 листопада 2003 року, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. До даних висновків експертів не надано актів огляду пошкодженого транспортного засобу та отже не вказано час та місце огляду, ідентифікаційні дані КТЗ, відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ, що є порушенням норм Методики та ст. 33, 34 Закону України № 1961-ІХ. 
У даному висновку експерта підтверджується, що вартість відновлювального ремонту, а саме в розмірі 701 526,68 грн перевищує ринкову вартість КТЗ. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно не доцільним (підстава п. 8.2 методики (5)), тому з даних підстав також вказаний висновок є неналежним доказом, оскільки не визначення залишкової вартості КТЗ як металобрухту, не дає можливості встановити суму відшкодування, яка підлягає сплаті позивачу. Згідно з п. 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. 
У висновку експерта не вказані всі ідентифікаційні дані автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів, а саме не вказано власника КТЗ згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ.
Окрім того до матеріалів справи долучено належний та допустимий доказ, а саме висновок експерта № 1589 25-21 від 15 липня 2025 року, відповідно до якого в діях водія ОСОБА_2 невідповідності вимог п. п. 10.1, 16.13 ПДР України не були причиною виникнення події даного ДТП.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник відповідачки апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Позивач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
23 серпня 2022 року було зареєстровано кримінальне провадження № 12022020070000198 за фактом того, що 22 серпня 2022 року о 21 год 20 хв на автодорозі М30 поблизу АЗС «БРСМ» водій автомобіля «Форд», д. н. з. НОМЕР_7 , ОСОБА_2 , рухаючись у м. Вінниця не надала перевагу у русі автомобілю «Хюндай», д. н. з. НОМЕР_8 , у результаті ДТП потерпілих доставлено до медичних закладів (а. с. 25).
Постановою слідчого слідчого відділення ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій обл., кримінальне провадження №12022020070000198 було закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 225, том 1).
Постановою Вінницького районного суду у Вінницькій області у справі №128/2773/22 від 05 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2023 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У постанові судом встановлено, що 22 серпня 2022 року о 21 год 17 хв на а/д М-30406 км + 944 м ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Focus C-MAX», д. н. з. НОМЕР_1 , здійснюючи маневр повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надала дорогу автомобілю марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався суміжною смугою руху назустріч, внаслідок чого скоїла з ним зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а. с. 18-21, 22-24, том 1).
Відповідальність водія автомобіля «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_2 , була застрахована у АТ «СК «Країна» (а. с. 28, том 1).
Відповідальність водія автомобіля Ford Focus C-MAX», д. н. з. НОМЕР_1 , застрахована не була.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/12652-АВ від 22 вересня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_9 , станом на 22 серпня 2022 року могла становити 420 556,18 гривень (а. с. 31-32, том 1).
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/15429-ІТ від 21 жовтня 2022 року у заданій дорожній обстановці, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи, в діях водія автомобіля «Ford Focus C-MAX», д. н. з. НОМЕР_10 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.п 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди» (а. с. 30, том 1). 
29 березня 2023 року МТСБУ виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн (а. с. 29, том 1).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Рішення місцевого суду оскаржується у частині стягнення з відповідачки на користь позивача матеріальної шкоди, тому у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди судом не переглядається.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У ході розгляду справи судом установлено, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб було пошкоджено, внаслідок ДТП, яка сталася 22 серпня 2022 року з вини ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними судовими рішеннями, які набрали законної сили, а отже, обставини вчинення адміністративного правопорушення та вина відповідачки ОСОБА_2 у його вчиненні не потребують доказуванню.
З огляду на викладене апеляційний суд не бере до уваги наданий стороною відповідачки висновок експерта № 1589/25-21 від 15 липня 2025 року.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на таке.
Згідно із ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На момент події ДТП 22 серпня 2022 року чинним був ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV.
Згідно із п. 22.1 вказаного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідній редакції визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з п. 30.1 ст. 30 вказаного закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 
Пункт 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч. 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
У деліктних зобов`язаннях, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/12652-АВ від 22 вересня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_9 , станом на 22 серпня 2022 року могла становити 420 556,18 грн. При цьому, як видно зі змісту висновку, вартість транспортного засобу на дату оцінки з терміном експлуатації на момент ушкодження (12 років 3 місяці – 147 місяців) становить 420 556,18 грн, а вартість відновлювального ремонту – 701 526,68 грн, а тому відновлення пошкодженого автомобіля є економічно недоцільним.
Водночас, як зазначалося, у разі визнання транспортного засобу фізично знищеним потерпілій особі має бути відшкодована різниця вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, визначення якої можливе виключно шляхом проведення відповідної експертизи, призначеної у спосіб, передбачений ст. 102-104, 108 ЦПК України.
Апеляційний суд констатує, що матеріали справи не містять такого висновку експерта.
З врахуванням викладеного, суд першої інстанції помилково поклав висновок експерта №СЕ-19/102-22/12652-АВ від 22 вересня 2022 року в основу судового рішення, адже такий підлягає відхиленню, оскільки не містить відомостей щодо предмету доказування.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не доведено розміру завданої йому матеріальної шкоди належними та допустимими доказами. 
Клопотання про проведення у справі експертизи з метою визначення ринкової вартості транспортного засобу «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_9 , до та після ДТП, позивач не заявляв.
Разом з тим, відповідно до письмових та усних пояснень позивача, пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_9 , перебував на зберіганні у його родичів у м. Києві та внаслідок здійсненого 17 листопада 2025 року ракетного обстрілу автомобіль було фактично знищено (а. с. 47-50 т. 2). 
На противагу таким доводам позивача ОСОБА_1 стороною відповідачки надано відповідь Територіального сервісного центру МВС № 546 від 06 січня 2026 року № 3 на адвокатський запит адвоката Шибінського О. В., відповідно до якої автомобіль «Hyundai Santa Fe», д. н. з. НОМЕР_9 , який був зареєстрований за ОСОБА_8 , 01 листопада 2023 року у ТСЦ № 7142 був перереєстрований на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу № 6508/23/01167 від 31 жовтня 2023 року, укладеного у суб`єкта господарювання ТОВ «П.О.С.Т.» (а. с. 51-52).
У наданих в судовому засіданні поясненнях позивач ОСОБА_1 зазначив, що про знищення автомобіля йому відомо зі слів родичів, про обставин відчуження автомобіля йому не відомо, оскільки особисто він його не продавав, а лише видав доручення.
З огляду на встановлені обставини справи, зокрема встановлення факту продажу автомобіля та не доведення розміру майнової шкоди (різниці вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди), та враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, апеляційний суд вважає, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід відмовити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні заявлених вимог.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, судові витрати у суді першої інстанції слід залишити за ним. 
Водночас з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 3 910,13 грн сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (а. с. 17, том 2).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Судові витрати понесені у суді першої інстанції залишити за ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 910,13 грн (три тисячі дев`ятсот десять грн 13 коп.) сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий         В. В. Оніщук

Судді          С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський