ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"04" лютого 2026 р. Cправа № 902/1627/25  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" (Південне шосе, буд. 54Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032) 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" (вул. Келецька, буд. 52, кв. 401, м. Вінниця, Вінницька область, 21021) 
про стягнення 51921,59 грн,

В С Т А Н О В И В : 

На розгляд Господарського суду Вінницької області в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" 51921,59 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки товару з відстрочкою платежу №1112024 від 01.11.2024 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" про стягнення 51921,59 грн, з яких: 46274,88 грн - основного боргу; 5148,46 грн - пені та 498,25 грн - 3% річних.
Ухвалою суду від 05.12.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/1627/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена 05.12.2025 як позивачу, так і відповідачу до Електронних кабінетів ЄСІТС, про що в матеріалах справи містяться відповідні довідки.
У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
01.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" (Покупець, відповідач) укладено Договір поставки товару з відстрочкою платежу №1112024 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти товар та здійснити його оплату на умовах цього Договору. 
Згідно із п.п. 2.2.1. п. 2.2. Договору покупець зобов`язується оплатити отриманий Товар наступним чином: за умови, що загальна вартість отриманого та не оплаченого Покупцем Товару не перевищує суми у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.), Покупець повинен оплатити отриманий Товар не пізніше ніж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту поставки за кожною накладною.
- якщо товар поставляється під замовлення, то він повинен бути оплачений Покупцем на умовах стовідсоткової передплати. Строки постачання, в такому разі, вказуються у рахунках. 
Відповідно до п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору у разі, якщо загальна вартість отриманого та не оплаченого Покупцем Товару перевищує суму у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.), Постачальник має право припинити постачання Товару за замовленнями Покупця до повного розрахунку з його боку. Будь-який Товар, отриманий Покупцем за умови наявності заборгованості у розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.), повинен бути оплачений Покупцем на умовах стовідсоткової передплати.
Ціною Договору є загальна сума Товару, згідно рахунків та накладних, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 2.5. Договору).
Пунктом 7.1. Договору сторони погодили, що за порушення термінів оплати згідно п.п. 2.2. цього Договору Покупець зобов`язується виплатити Постачальнику пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення, але не менше подвійної облікової ставки НБУ. Пеня нараховується з дня порушення термінів оплати до дня належного виконання Покупцем своїх обов`язків за цим Договором.
На виконання умов Договору позивач здійснив поставку, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 46274,88 грн, що підтверджується видатковими накладними:
- № БО-02380/1 від 02.06.2025 на суму 19457,16 грн;
- № БО-02380/2 від 07.07.2025 на суму 6538,56 грн;
- № БО-02380/3 від 07.07.2025 на суму 3960,72 грн;
- № БО-02380/4 від 07.07.2025 на суму 5965,20 грн;
- № БО-02380/5 від 07.07.2025 на суму 3053,82 грн;
- № БО-03322/2 від 07.07.2025 на суму 4783,04 грн;
- № БО-03322/3 від 07.07.2025 на суму 3159,72 грн;
- № БО-03322/4 від 07.07.2025 на суму 8484,60 грн.
Також між сторонами було підписано акти приймання-здачі робіт (надання послуг) із транспортування товарів № ОУ-0000130 від 02.06.2025 на суму 500 грн та № ОУ-0000173 від 07.07.2025 на суму 500 грн.
Згідно із Актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2025 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" склала 46274,88 грн.
Видаткові накладні, акти приймання-здачі робіт (надання послуг) та Акт звірки взаємних розрахунків скріплено електронними кваліфікованими підписами обох сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні протоколи їх створення та перевірки, надані на виконання вимог ухвали суду від 23.01.2026.
Несплата відповідачем вартості отриманого Товару за Договором слугувала підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" 46274,88 грн - основного боргу, а також 5148,46 грн - пені та 498,25 грн - 3% річних, нарахованих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за цим же Договором.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір поставки товару з відстрочкою платежу №1112024 від 01.11.2024.
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Факт поставки відповідачу Товару за Договором підтверджено первинними документами - видатковими накладними та актами здачі-прийняття робіт.
За умовами п.п. 2.2.1. п. 2.2. Договору відповідач як покупець зобов`язався оплатити вартість переданого товару не пізніше ніж за спливом 15 календарних днів з моменту поставки за кожною накладною. Отже, відповідач є боржником, що прострочив, позаяк не здійснив остаточний розрахунок за отриманий Товар у вказаний строк від дати кожної видаткової накладної.
Наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" в сумі 46274,88 грн зафіксовано в Акті звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2025, підписаному сторонами в електронній формі.
Доказів погашення заборгованості у заявленій позивачем сумі 46274,88 грн на дату прийняття рішення матеріали справи не містять. Водночас підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (постанови ВС КГС від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17 та від 21.12.2020 у справі №916/499/20).
Поряд з цим суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 46274,88 грн основного боргу у повному обсязі.
Окрім основного боргу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" 5148,46 грн - пені та 498,25 грн - 3% річних, нарахованих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.
До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).
Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За умовами п. 7.1. Договору сторони погодили, що за порушення термінів оплати згідно із п.п. 2.2. цього Договору Покупець зобов`язується виплатити Постачальнику пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення, але не менше подвійної облікової ставки НБУ. Пеня нараховується з дня порушення термінів оплати до дня належного виконання Покупцем своїх обов`язків за цим Договором.
Поряд з цим статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Здійснивши перерахунок 3% річних та пені (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" за період прострочення з 23.07.2025 до 30.11.2025 на суму 46274,88 грн, судом встановлено, що розрахунок позивача відповідає розрахунку суду.
Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" 5148,46 грн - пені та 498,25 грн - 3% річних.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Разом з тим відповідачем не подано до суду жодних доказів в підтвердження або спростування заявлених позовних вимог.
За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи задоволення позову повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2422,4 грн покладаються на відповідача. При обрахунку ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт пониження 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Визначаючись щодо витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).
На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу у матеріалах справи містяться копії: договору про надання правничої допомоги №б/н від 01.12.2025, укладеного ТОВ "Торгівельний дім БУДОПТОМ" із Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія Радник"; ордеру серії АР №1126021 від 01.12.2025 на представництво інтересів позивача адвокатом Штабовенком Денисом Всеволодовичем, виданого Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія Радник"; акту надання послуг №486 від 01.12.2025 (за складання та подання позовної заяви); платіжної інструкції №3785 від 01.12.2025 про сплату за надання правничої допомоги в сумі 8000 грн.
Додатковою угодою від 01.12.2025 до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 01.12.2025 сторони погодили, що винагорода Адвокатського об`єднання у даній справі становить 8000 грн із розрахунку одна година роботи = 8000*3,2 години, які оплачуються протягом 10 днів з моменту підписання цієї Угоди.
Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, а також підтримано у постанові Верховного Суду від 22.10.2025 у справі № 761/415/24.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки, зокрема, викладено у додатковій постанові ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 (провадження №12-94гс20).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.
Так, за приписами ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, поряд з цим підстави для застосування критеріїв, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України, на переконання суду, відсутні, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позов у справі №902/1627/25 задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ-Постач" (вул. Келецька, буд. 52, кв. 401, м. Вінниця, Вінницька область, 21021, код ЄДРПОУ 45495393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім БУДОПТОМ" (Південне шосе, буд. 54Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032, код ЄДРПОУ 44935547) 46274,88 грн - основного боргу; 5148,46 грн - пені; 498,25 грн - 3% річних; 2422,4 грн - витрат на сплату судового збору та 8000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС. 

Повне рішення складено 04 лютого 2026 р.

Суддя А.А. Тварковський    

віддрук. прим.:
1 - до справи.