ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 січня 2026 року 	Справа № 160/32870/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-
УСТАНОВИВ:
17 листопада 2025 року Військова частина НОМЕР_1 в особі представника Мовчан Сергія Дмитровича через систему "Електронний Суд" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогами:
- стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 140 000 гривень 00 коп. (сто сорок тисяч) гривень 00 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок самовільного залишення відповідачем військової частини, здійснено перерахунок грошового забезпечення, внаслідок чого утворилася переплата, за стягненням у судовому порядку якої і звернувся позивач.
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 24.11.2025 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 25.11.2025 про відкриття провадження у справі засобами поштового зв`язку за адресою зазначеному позивачем в позові. Проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Також, відповідача було повідомлено про дату, час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Таким чином відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце слухання справи. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів - залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду доказу сплати судового збору із заявлених ним майнових вимог.
На виконання ухвали суду від 15.12.2025 про залишення позову без руху представником позивача 15.12.2025 подано до суду відповідну заяву про усунення недоліків позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 продовжено розгляд справи №160/32870/25.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2022 № 229 солдат ОСОБА_1 (Відповідач), зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою навідника-оператора 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно десантної роти військової частини НОМЕР_1 . 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.12.2022 № 336, солдата ОСОБА_1 , навідника-оператора 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти, визнано таким, що “01” грудня 2022 року вибув до медичної роти військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , у зв`язку із отриманим пораненням під час виконання бойового завдання. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.12.2022 № 339, солдата ОСОБА_1 , навідника-оператора 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти, відповідно до пункту 116 підпункту 15 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з “04” грудня 2022 року увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 . 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2023 № 8, солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , який з “01” грудня 2022 року був направлений на лікування після поранення, визнано таким, що станом на “07” січня 2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідає, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо. 
За фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу ОСОБА_1 проведено службове розслідування, в рамках якого встановлено, що Відповідач 01.12.2022 був поранений під час бойового завдання, медичним екіпажем був евакуйований до військової частини НОМЕР_5 (медична рота) АДРЕСА_1 . 02.12.2022 солдата ОСОБА_1 скеровано до військової частини НОМЕР_6 . З метою контролю особового складу який знаходиться на лікуванні, здійснювалися дзвінки військовослужбовцю 27.12.2022, 03.01.2023, 05.01.2023 солдат ОСОБА_1 на телефонні дзвінки відповідав. Згідно відповіді на запит військової частини НОМЕР_7 солдат ОСОБА_1 , проходив стаціонарне лікування у КНП " МБКЛМД ім. М.Ф.РУДНЄВА" ДМР у період з 02.12.2022 по 05.12.2022. 05.12.2022 виписаний до військової частини. Відомості про подальше лікування солдата ОСОБА_1 , відсутні. Отже солдат ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам служби, грубо порушуючи вимоги Конституції України, законів України та Статутів Збройних Сил України, у період проходження військової служби в умовах воєнного стану, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився на службу з лікувального закладу, а саме з КНП “МБКЛМД ім. М.Ф. РУДНЄВА” ДМР та ухиляється від виконання обов`язків військової служби з 06.12.2022 по теперішній час. Таким чином, з 06.12.2022 по теперішний час тобто протягом всього часу незаконного перебування за межами місця служби солдат ОСОБА_1 , з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, переховувався від правоохоронних органів та приховував від оточуючих свою належність до Збройних Сил України. Крім того, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій та маючи можливість повернутися до місця служби, останній ніяких заходів для цього не вживав та проводив час на власний розсуд. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.06.2024 №597 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_2 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу” солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення – оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого військовослужбовцю у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 грошового забезпечення. 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.11.2024 № 333, солдату ОСОБА_1 , військовослужбовцю у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , відповідно до частини другої статті 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, з “30” жовтня 2024 року призупинено військову службу, відповідно до положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2025 № 246, солдата ОСОБА_1 , колишнього навідника-оператора 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти (військової служби за мобілізацією), який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , який перебуває у військовій частині НОМЕР_8 з “24” серпня 2025 року, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_8 АДРЕСА_2 . 
30.08.2025 за № 17792/р до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 про те, що нею, згідно вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.06.2024 №597 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу”, було проведено перевірку нарахованого та виплаченого грошового забезпечення і додаткової винагороди колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 за період з 06.12.2022 по теперішній час, в результаті якої було виявлено факти надмірно виплаченої додаткової винагороди. 
На підставі вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 31.08.2025 виданий наказ №728 “Про призначення службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату додаткової винагороди за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 ”.
26.09.2025р. командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №1019 (з основної діяльності) “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату додаткової винагороди за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 ” Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 за грудень 2022 року.
Згідно довідки від 29.08.2025 року № 772 по солдату ОСОБА_1 загальна сума переплати за грудень 2022 року становить 140 000 гривень 00 коп.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Порядок проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, яким також регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі (далі Положення).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Початок, призупинення, продовження і закінчення проходження військової служби, час та місце виконання обов`язків військової служби визначає стаття 24 Закону.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Вказаним нормам кореспондують приписи п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, відповідно до якого для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби (п. 144-2 Положення).
На підставі п. 144-3 Положення звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади, зокрема, видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини.
У спірних правовідносинах у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення- самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах правового режиму воєнного стану та винесенням наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 152 від 25.05.2024 про призупиненння військової служби, виключення зі списків особового складу частини та виключенння з усіх видів забезпечення з 10.05.2024 року відповідач не мав права на отримання грошового забезпечення.
Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).
Відповідно до пункту 2 Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 визначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно пункту 9 Порядку №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Відповідно до пункту 12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Натомість, згідно пункту 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Згідно пункту 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Таким чином, з дня самовільного залишення відповідачем військової частини останній втратив право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач вчинив дисциплінарне правопорушення - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах правового режиму воєнного стану.
Згідно довідки від 29.08.2025 року № 772 по солдату ОСОБА_1 загальна сума переплати за грудень 2022 року становить 140 000 гривень 00 коп.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що сума надмірно виплачених коштів відповідачу у розмірі 140 000 гривень 00 коп. не сплачена, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи, що під час розгляду цієї справи свідки не залучалися та експертизи не призначалися, у суду відсутні підстави стягувати судові витрати з відповідача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77,139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ПН НОМЕР_2 ) про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 140 000 гривень 00 коп. (сто сорок тисяч) гривень 00 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 20 січня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков