Номер провадження: 22-ц/813/4346/26 
Справа № 509/2315/25
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2025 року, постановленого під головуванням судді Гандзій Д.М., повний текст рішення складений 21 липня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Арт Вілль» про відшкодування збитків, -
в с т а н о в и в:
У травні 2025 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовомдо обслуговуючого кооперативу «Арт Вілль» (далі ОК «Арт Вілль») про відшкодування збитків, в якому просила:
- визнати дії ОК «Арт Вілль» щодо відмови в перерахунку цільового внеску неправомірними;
- визнати правомірною формулу перерахунку цільового внеску за достроково сплачені кошти;
- зобов?язати ОК «Арт Вілль» здійснити перерахунок загальної суми цільового внеску з урахуванням факту повної дострокової сплати станом на 29.11.2022 року;
- стягнути з ОК «Арт Вілль» на користь позивача надмірно сплачені кошти у сумі 88328,23 грн.;
- стягнути з ОК «Арт Вілль» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. та судові витрати.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що вона має право на перерахунок розміру цільового внеску за 1 кв.м. відповідно до Персонального Меморандуму, асоційованого члена кооперативу щодо будівництва квартири АДРЕСА_1 , площею 26,79 кв.м. на 1 поверсі № АВ-14-01/00014, укладеного між сторонами 26.07.2019 року.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, постановити нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та зібраним доказам, порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано, що в Меморандумі відсутня формула перерахунку цільового внеску, що унеможливлює законне визначення його нового розміру.
Також суд залишив поза увагою, що зменшення внеску прямо залежить від достроковості його сплати, проте відповідач не надав до суду жодних розрахунків.
31 жовтня 2025 року адвокат Гаврилюк Х.С., яка представляє інтереси ОК «Арт Вілль» подала до суду відзив на апеляційну скаргу, який колегія суддів не приймає до уваги, оскільки він поданий з пропуском строку, та в якому не ставиться питання про його поновлення.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , копія ухвали про відкриття апеляційного провадження була доставлена ОК «Арт Вілль» до електронного кабінету 22 вересня 2025 року, однак відзив був поданий лише 31 жовтня 2025 року, тобто з пропуском 15-ти денного строку, який був встановлений в ухвалі суду про відкриття апеляційного провадження.
За положеннями ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2024 року це 90 840 грн., відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028 грн. (3028 грн. х 30 = 90 840 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.
Відповідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційний суд враховуючи, що ціна позову в даній справі становить 883278, 23 грн., що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дійшов висновку, що зазначена справа відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, може розглядатися в порядку спрощеного провадження та не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОК «Арт Вілль» був укладений Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № AB-14-01/00014 разом з графіком внесення цільового внеску до нього від 26.07.2019 року, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого, за своєю правовою суттю є двостороннім правочином, який визначає істотні умови взаємодії кооперативу та асоційованого члену, спрямованої на досягнення передбаченої статутом мети діяльності кооперативу та задоволення потреб асоційованого члена, який у повному обсязі вніс пай, вступний та цільовий внески. Потреби асоційованого члена задовольняються шляхом виникнення у останнього, за результатами членства у кооперативі та виконання вимог Меморандуму, права асоційованого члена, передбаченого Меморандумом. Відносини між асоційованим членом та кооперативом регулюються діючим законодавством України Меморандумом та статутом кооперативу (а.с. 10-20).
Меморандум укладений сторонами з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб асоційованого члена шляхом виникнення у нього права асоційованого члена, передбаченого цим Меморандумом, та створення можливості зареєструвати право власності асоційованого члена на об`єкт нерухомості у майбутньому.
Згідно з п. 1 Меморандуму, об`єкт нерухомості – секція 14, квартира будівельний номер АДРЕСА_2 поверсі Об`єкта будівництва, схема якого зазначена у Додатку №1 «Схема Об`єкта нерухомості» до Меморандуму.
Вступ асоційованого члену до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви на ім`я голови кооперативу. Асоційований член після подачі заяви про вступ до кооперативу та підписання Меморандуму, зобов`язаний сплатити пай, вступний та цільовий внески у порядку та розмірах, визначених Меморандумом (пункт 2.3 Персонального меморандуму).
Згідно з п. 6.1. Меморандуму, після внесення асоційованим членом 100% розміру цільового внеску та інших внесків за Меморандумом, і отриманням кооперативом документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта будівництва, протягом 30-ти робочих днів кооператив зобов`язується передати асоційованому члену, наступні документи, які посвідчують виникнення у асоційованого члена прав асоційованого члена на об`єкт нерухомості, введення його в експлуатацію та являються підставою для реєстрації права власності асоційованого члена на нього, як на нерухоме майно: документ, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта будівництва, довідку про повну сплату внесків за Персональним Меморандумом.
В свою чергу, асоційований член зобов`язується прийняти, протягом 30-ти календарних днів з моменту надсилання кооперативом відповідного повідомлення, зазначені документи та здійснити реєстрацію свого права власності на об`єкт нерухомості.
З моменту виникнення у асоційованого члена прав асоційованого члена на об`єкт нерухомості, зобов`язання кооперативу за цим меморандумом - вважаються виконаними у повному обсязі.
Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Рішенням від 01.12.2004р. № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.
При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.
Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вважала, що вона має право на перерахунок розміру її Цільового внеску за Персональним Меморандумом на підставі п. 5.7 у зв`язку з достроковим погашенням суми цільового внеску.
Однак, відповідно до п. 5.7 Персонального Меморандуму у випадку, якщо асоційованим членом буде внесено цільовий внесок, визначений у п. 5.1 Меморандуму у повному розмірі раніше, ніж у термін, визначений пп. 5.5.1 Меморандуму, то за заявою такого асоційованого члену, кооператив може перерахувати розмір цільового внеску за один квадратний метр та, відповідно, зменшити загальний розмір Цільового внеску.
Згідно з п. 5.1 Персонального Меморандуму - пайовий внесок складає 100 грн. і підлягає внесенню на рахунок кооперативу не пізніше 26.07.2019 р. (дата укладення Меморандуму).
Цільовий внесок, на момент укладення Меморандуму, дорівнює 654605,35 грн., що за домовленістю сторін еквівалентно 25695,99 дол. США, розрахованого за курсом продажу долару США, встановленого на Міжбанківському валютному ринку України, станом на останній день торгів, що передує дню укладання Меморандуму та становить 25,475 грн.
Судом вірно зазначено, що для того, щоб позивачка мала право на перерахунок та зменшення її цільового внеску за умовами п. 5.7 Персонального Меморандуму, повинні бути одночасно такі обставини, зокрема, цільовий внесок повинен обчислюватись виходячи з курсу продажу долару США, встановленого на Міжбанківському валютному ринку України та асоційований член повинен сплатити цільовий внесок, визначений у п. 5.1 Меморандуму у повному розмірі раніше, ніж у термін визначений пп. 5.5.1 Меморандуму.
Судом встановлено, що цільовий внесок позивачкою було внесено у повному розмірі за акцією відповідача «курсова різниця» у листопаді 2022 року (у меншому розмірі, ніж визначено у п. 5.1 Персонального Меморандуму).
Висновки суду про те, що позивачка скориставшись можливістю сплатити цільовий внесок за акційним курсом долару США - втратила можливість на застосування п. 5.7 Персонального меморандуму відповідають обставинам справи.
Водночас, відповідач пішов на зустріч позивачці, підготувавши для неї додаткову угоду від 29.05.2024 року, яка не була підписана сторонами у зв`язку з відмовою позивачки, відповідно до якої, розмір цільового внеску було зменшено на 85,55 доларів США, що на дату, на яку планувалось підписання такої додаткової угоди, а саме 29.05.2024 року становило за курсом 25,475 (визначеним у п. 5.1) - 2179,39 грн. (а.с. 63).
Суд дійшов вірного висновку про те, що відповідачем виконані усі його зобов`язання перед позивачкою за Персональним Меморандумом № AB-14-01/00014, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.05.2025 року № 426476855, згідно якої ОСОБА_1 07.10.2024 року зареєструвала своє право власності на об`єкт нерухомості - квартиру загальною площею 26.5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 61).
Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що відповідачем не було порушено прав позивачки про відмову у застосуванні пункту 5.7 Меморандуму, оскільки позивач добровільно реалізувала своє право на економічно вигідне виконання своїх зобов`язань, шляхом використання при сплаті цільового внеску «акції по застосуванні курсової різниці», запропонованої відповідачем.
На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 .
Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано, що в Меморандумі відсутня формула перерахунку цільового внеску, що унеможливлює законне визначення його нового розміру, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки між ОСОБА_1 та ОК «Арт Вілль» 26.07.2019 року був укладений Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № AB-14-01/00014 разом з графіком внесення цільового внеску до нього від 26.07.2019 року, тобто підписуючи Меморандум, ОСОБА_1 була згодна з усіма його умовами та графіком.
Також колегія суддів звертає увагу, що Персональний меморандум асоційованого члена кооперативувідповідачем в установленому порядку не оспорений, отже всі його умови є дійсними.
Доводи про те, що суд залишив поза увагою, що зменшення внеску прямо залежить від достроковості його сплати, проте відповідач не надав до суду жодних розрахунків, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.
Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.
Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.
З огляду на положення ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 15 січня 2026 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда