П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/6704/23	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Осіпова Ю.В.,
– Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу адвоката Дабіжі Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року про прийняття звіту про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 28 березня 2022 року по теперішній час 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн на місяць у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 28 березня 2022 року по теперішній час. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та відпустці для лікування після тяжкого поранення, за період з 28.03.2022 по 02.06.2023. Зобов`язано НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відпустці для лікування після тяжкого поранення, за період з 28.03.2022 по 02.06.2023, з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду та фактично виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.
На виконання зазначеного рішення 26 лютого 2024 року було видано виконавчий лист.
12 квітня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю, в якій заявник просив суд встановити Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 400/6704/23.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 до 20.06.2025 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 400/6704/23.
23.05.2025 до суду надійшов від відповідача звіт про виконання рішення суду.
У звіті відповідач зазначив, що на підставі рішення суду у справі № 400/6704/23, за час перебування ОСОБА_1 в списках Військової частини НОМЕР_1 , за періоди проходження лікування після поранення, в грудні 2024 була нарахована та виплачена грошова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р.у розмірі 120240,29грн. (56451,61+47419,35+16333,29). При цьому, з 02.11.2022 року ОСОБА_1 проходив службу у НОМЕР_2 батальйоні резерву, яка є окремим підрозділом та немає відношення до військової частини НОМЕР_1 . А отже, рішення суду в частині позовних вимог за період з 28.11.2022 року по 02.06.2023 року військова частина не має можливості, з огляду на відсутність правових підстав.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 року Військовій частині НОМЕР_1 продовжено строк подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду № 400/6704/23 від 09.01.2024 року до 02.10.2025 року.
03.10.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов звіт про виконання рішення.
У звіті відповідач зазначив, що начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до рішенням від 09.01.2024 року у справі № 400/6704/23, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.112.2024 року № 3214, за період проходження лікування доплачено винагороду у сумі 120204,29 грн, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення від 24.01.2024 року № 437/1. У той же час, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 від 24.04.2024 року № 715/71/1471 про грошове забезпечення та інші доходи за період з 05.03.2022 року по 06.06.2022 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена додаткова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 року у справі №400/6704/23. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Дабіжі Олени Анатоліївни звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права, тому просить суд скасувати оскаржувану ухвалу, встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року по справі №400/6704/23 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року по справі №400/6704/23.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що після встановлення судового контролю, Військовою частиною НОМЕР_1 жодний дій стосовно виконання рішення суду не вчинялось, жодних нарахувань відповідачем не проведено. Апелянт вважає, що рішення суду може вважатися виконаним лише після нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди в розрахунку до 100 000 гривень на місяць за період з 28.02.2022 року по 02.06.2023 року, натомість відповідачем до суду не надано достатніх та належних доказів щодо виконання рішення.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що з доданих до звіту документів вбачається, що рішення суду відповідачем виконано.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Згідно із приписами статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Приписами ч.1 ст. 382-3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
При цьому колегія суддів наголошує, що з урахуванням мети та засад інституту судового контролю, у разі встановлення судового контролю у межах адміністративної справи, прийняття звіту суб`єкта владних повноважень можливе лише у випадку повного та безумовного виконання судового рішення. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 400/6704/23., яке набрало законної сили, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відпустці для лікування після тяжкого поранення, за період з 28.03.2022 по 02.06.2023, з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду та фактично виплачених сум. 
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. в розрахунку до 100000 грн. на місяць за період липень-вересень 2022 року. До суду також надано докази нарахування та виплати Військовою частиною НОМЕР_3 позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. в розрахунку до 100000 грн. на місяць за період березень- червень 2022 року.
Докази нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. в розрахунку до 100000 грн. на місяць за період жовтень 2022 року – червень 2023 року в матеріалах справи відсутні, що свідчить про невиконання відповідачем у повному обсязі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі №400/6704/23.
В обґрунтування своєї правової позиції апелянт вказував, що з 02.11.2022 року ОСОБА_1 проходив службу у НОМЕР_2 батальйоні резерву, яка є окремим підрозділом та немає відношення до військової частини НОМЕР_1 . А отже, рішення суду в частині позовних вимог за період з 28.11.2022 року по 02.06.2023 року військова частина не має можливості, з огляду на відсутність правових підстав.
Водночас, суд апеляційної інстанції наголошує, що незгода із рішенням суду та встановленими ним фактичними обставинами, у разі набрання цім рішенням законної сили не є поважною причиною, яка обмовляє невиконання цього рішення. Твердження відповідача про відсутність правових підстав для виконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить виключно про повний правовий нігілізм його представників та може бути підставою для притягнення винних осіб до юридичної відповідальності.
Враховуючи викладене, дослідивши звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 400/6704/23, колегія суддів зауважує, що він не свідчить про виконання рішення суду, а отже висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для прийняття зазначеного звіту є помилковими.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 11 ст. 382-3 КАС України, перебачено, що якщо суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Положеннями ч.3 ст. 382-1 КАС України визначено, що встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про прийняття звіту відповідача в межах судового контролю та наявність підстав для прийняття нового судового рішення про відмову у прийняття звіту, а також встановлення нового строку подання звіту.

Керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дабіжі Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року – задовольнити. 
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року про прийняття звіту про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 400/6704/23.
Встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 400/6704/23.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 у строк протягом 30 днів з дня отримання даної постанови подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 400/6704/23.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко