ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/1605/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 в адміністративній справі №160/1605/25 за позовом  ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у перерахунку пенсії від 02.01.2025 №046050020672 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області з 30.03.2024, з дати призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пільгової пенсії за Списком №1 здійснити йому перерахунок пенсії із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи інженером у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтеренерго» (Росія) згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , листа від відділення Пенсійного Фонду Російської по м.Москва та Московської області від 24.05.2021 №209-15/4-7588 на №0400-010220-10/41570 від 24.03.2021, адресований Сервісному центру обслуговування громадян №17 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: з 03.11.2010 по 31.08.2011 ( 9 місяців 29 днів), з 04.10.2011 по 07.09.2012 ( 11 місяців 4 дні), з 19.10.2012 по 20.09.2013 ( 11 місяців 2 дні). Даний перерахунок здійснити ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренерго» (Росія) №03-18/05 від 18.05.2021 у період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтеренерго» (Росія).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком за Списком №1 зі зменшенням пенсійного віку з 30.03.2024р. З відповіді відповідача позивачу стало відомо, що при призначенні пенсії до страхового стажу не було зараховано періоди роботи у ТОВ "Інтеренерго" в рф, у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням спірних періодів роботи, проте рішенням від 02.01.2025 було відмовлено у перерахунку пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 в адміністративній справі №160/1605/25 адміністративний позов задовольнити частково.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 30.03.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Листом від 25.09.2024 №0400-010307-8/192476 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянуло заяву представника позивача з питання його пенсійного забезпечення, в якому зокрема зазначено, що довідок про заробітну плату за період роботи до 01.07.200 та документи підтверджуючі періоди роботи на території рф з 03.11.2010 по 31.08.2011, з 04.10.2011 по 07.09.2012, з 19.10.2012 по 20.09.2013 ОСОБА_1 не надавав. З 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.01.1992, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991.
26.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій зокрема просив перерахувати пенсію з 30.03.2024 із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи інженером у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтеренерго» (Росія) згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , листа від відділення Пенсійного Фонду Російської Федерації по м.Москва та Московської області від 24.05.2021 №209-15/4-7588 на №0400-010220-10/41570 від 24.03.2021, адресований Сервісному центру обслуговування громадян №17 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: з 03.11.2010 по 31.08.2011 ( 9 місяців 29 днів), з 04.10.2011 по 07.09.2012 ( 11 місяців 4 дні), з 19.10.2012 по 20.09.2013 ( 11 місяців 2 дні). Даний перерахунок здійснити ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренерго» (Росія) №03-18/05 від 18.05.2021 у період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтеренерго» (Росія).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.01.2025 року №046050020672 про відмову у перерахунку пенсії, ОСОБА_1 відмовлено у проведенні такого перерахунку.
Так, в рішенні від 02.01.2025 року №046050020672 зазначено зокрема наступне.
До заяви пенсіонера про перерахунок пенсії додатково були надані довідки №209-13/4-7588 від 24.05.2021, №03-18/05 від 18.05.2021. По довідці №335 від 15.05.2024 періоди пільгової роботи вже зараховані при первинному призначенні пенсії.
Довідку за №209-13/4-7588 від 24.05.2021 та №03-18/05 від 18.05.2021 не можливо прийняти до уваги, оскільки з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.01.1992, пенсії особам, які проживали/працювали на території рф, до прийняття відповідного нормативно-правового акту, призначаються на умовах, визначених Законом №1058. До страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у перерахунку пенсії із відповідним зарахуванням до страхового стажу спірних періодів роботи, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637)
Так, відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
З наявної в матеріалах справи копія трудової книжки позивача ТК-ІV 2946978 містить записи, згідно яких встановлено наступне:
ТОВ «Інтеренерго»
- з 03.11.2010 по 31.08.2011 прийнято у філіал в місті Новий Уренгой на посаду інженера;
- з 04.10.2011 по 07.09.2012 прийнято у філіал в місті Новий Уренгой на посаду інженера;
- з 19.10.2012 по 20.09.2013 прийнято у філіал в місті Новий Уренгой на посаду інженера з підготовки виробництва.
Згідно рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії, період роботи з 03.11.2010 по 31.08.2011, з 04.10.2011 по 07.09.2012, з 19.10.2012 по 20.09.2013 не зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку з виходом України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.
Суд зазначає, що відомості про трудову діяльності позивача з 03.11.2010 по 31.08.2011, з 04.10.2011 по 07.09.2012, з 19.10.2012 по 20.09.2013 на території рф містяться в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_3 від 03.11.2010.
Довідкою про заробітну плату для нарахування пенсії ТОВ «Інтеренерго» №03-18/05 від 18.05.2021 підтверджується нарахування ОСОБА_1 заробітної плати з листопада 2010 по серпень 2011, з жовтня 2011 по вересень 2013.
Так, частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
13 березня 1992 року в місті Москва підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).
Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (далі Угода від 14 січня 1993 року), а саме статті 6, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
Разом з тим, не зарахований відповідачем до страхового стажу період роботи в Російській Федерації відноситься до періоду, коли приведені вище угоди були чинними для України, тому зазначені періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що пенсійним органом неправомірно відмовлено у включені до страхового стажу періодів роботи позивача на підприємствах, розташованих на території Російської Федерації з з 03.11.2010 по 31.08.2011, з 04.10.2011 по 07.09.2012, з 19.10.2012 по 20.09.2013 та довідки про заробітну плату №03-18/05 від 18.05.2021р, що свідчить про правомірність скасування рішення від 02.01.2025 №046050020672 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області .
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області -залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 в адміністративній справі №160/1605/25- залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун