Справа № 159/7886/25
Провадження № 2/159/424/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал» або позивач або кредитор або позикодавець) звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 або відповідач або боржник або позичальник) в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором № 00-9919004 від 22.08.2024 у розмірі 12 443,60 грн (далі – кредитний договір).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.08.2024 між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем у формі електронного документа було укладено кредитний договір на суму 7 800,00 грн. Кредитні кошти були перераховані на платіжну картку відповідача № 4966-80XX-XXXX-9075 через платіжну систему ТОВ «ПРОФІТГІД». 17.02.2025 право грошової вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача становить 12 443,60 грн, що включає тіло кредиту, відсотки та штрафні санкції.
Позивач посилається на статті 512, 514, 526, 611, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) як на підставу для задоволення вимог.
Також заявлено вимогу про стягнення судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 24.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи вирішив здійснювати у змішаній формі, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів у АБ «Укргазбанк».
09.12.2025 до суду надійшли витребувані судом документи з АБ «Укргазбанк».
До суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення R067044363361, яким відповідач повідомлявся про розгляд справи, з відміткою про його отримання під особистий підпис відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.
Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Договір кредитної лінії № 00-9919004 укладений 22.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 . Сума кредиту становить 6 500,00 грн (п. 1.2). Процентна ставка за кредитним договором складає 0,94% від суми кредиту за кожен день користування (п. 1.5.1). Строк кредитування - 360 календарних днів (п. 1.3), дата остаточного повернення — 17.08.2025. Договором передбачена одноразова комісія за надання кредиту в розмірі 20% від суми (1300,00 грн), що підлягає сплаті в останній день строку кредитування (п. 1.6, 3.5). За порушення строків поверненя кредитних коштів передбачені штрафи: на 2-й день — 325 грн, на 5-й — 650 грн, на 10-й — 975 грн, на 21-й — 1950 грн, на 40-й — 2600 грн, а на 50-й та 60-й дні — 3 250,00 грн (п. 6.4). Кредитодавець має право відступити право вимоги за договором без згоди позичальника (п. 4.2.5).
Договір підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора 99091. У реківзитах договору зазначені ПІП, адрса проживання, РНОКПП, номер телефону відповідача.
Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Макс Кредит», підтверджується, що 22.08.2024 позичальник акцептував договір за допомогою ідентифікатора 99091, надісланого на номер +380950114819.

Сторонами кредитного договору 22.08.2024 підписано Паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма), де зазначено основні умови: тип кредиту — кредитна лінія, сума — 6500 грн, строк — 360 днів. Умови щодо процентної ставки (0,94% на день) та штрафних санкцій відповідають умовам кредитного договору. Документ підписано позичальником з використанням електронного ідентифікатора 64937.

Відповіддю ТОВ «ПРОФІТГІД» № 641 від 22.08.2024 підтверджується успішний переказ 6 500,00 грн на картку НОМЕР_1 (АБ «Укргазбанк»), отримувач — ОСОБА_1 . Крім того Відповіддю АТ «Укргазбанк» Від 04.12.2025 №БТ-15889 та випискою по картковому рахунку, номер картки НОМЕР_1 , підтверджується випуск на ім`я відповідача зазначеної картки та зарахування на неї 22.08.2024 коштів в розмірі 6500,00 грн, а також підтверджується, що мобільний номер НОМЕР_2 є фінансовим номером відповідача.

Детальним розрахунком ТОВ «Макс Кредит» стверджується, що станом на 17.02.2025 (дата продажу кредиту) загальна заборгованість за кредитним догвоором становить 12 443,60 грн, що включає: тіло — 6500 грн, відсотки — 4643,60 грн, комісію — 1300 грн та штрафні санкції — 3250 грн (сторновано 650 грн). З розрахунку заборгованості видно що, кредитор припинив нарахування процентів позичальнику – 05.11.2024.
Випискою з особового рахунку ТОВ «Юніт Капітал» стверджується, що станом на 01.10.2025 заборгованість за договором № 00-9919004 становить 15 693,60 грн. Вона складається з: простроченого тіла — 7800 грн (з урахуванням донарахувань), відсотків — 4643,60 грн та штрафів — 3250,00 грн.

Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 укладений між ТОВ «Макс Кредит» (Клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор).
За предметом цього договору Фактор сплачує суму фінансування, а Клієнт відступає права вимоги до боржників згідно з Реєстром. 
Перехід прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників (п. 2.2).
17.02.2025 між сторонами договору факторингу підписано Акт прийому передачі Реєстру боржників, відповідно до якого Фактор прийняв, а клієнт передав права вимоги до боржників, які у ньому зазначені. 
Згідно з витягом з Реєстру від 17.02.2025, за порядковим номером 1746 передано право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 на суму 12 443,60 грн.
Платіжною інструкцією № 288 від 21.02.2025 ТОВ «Юніт Капітал» сплатило 1 334 392,11 грн на користь ТОВ «Макс Кредит» як оплату за відступлення прав вимоги.

Виписка з ЄДР підтверджує, що ТОВ «Юніт Капітал» (код 43541163) має право здійснювати такі види діяльності: інші види грошового посередництва (64.19), фінансовий лізинг (64.91) та інші види кредитування (64.92). Керівником установи є ОСОБА_2 .

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. 
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір № 00-9919004 укладений 22.08.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «99091», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, в тому числі з паспортом споживчого кредиту, правилами надання грошових послуг в позику мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
На виконання п. 2.2 договору факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та позивавчем 07.02.2025 підписано Акт приймання-передачі Реєстру боржників до договору факторингу. Отже позивач, набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9919004 від 22.08.2024.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповіддю ТОВ «ПРОФІТГІД» № 641 від 22.08.2024 підтверджується успішний переказ 6500,00 грн на картку НОМЕР_1 (АБ «Укргазбанк»), отримувач — ОСОБА_1 . Крім того Відповіддю АТ «Укргазбанк» Від 04.12.2025 №БТ-15889 та випискою по картковому рахунку, номер картки НОМЕР_1 , підтверджується випуск на ім`я відповідача зазначеної картки та зарахування на неї 22.08.2024 коштів в розмірі 6500,00 грн, а також підтверджується, що мобільний номер НОМЕР_2 є фінансовим номером відповідача.
Доказів того, що відповідачу було надано кредит у розмірі 7800,00 грн, позивач не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщодоговором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Строк кредитування за кредитним договором складає 360 календарних днів (п. 1.3), дата остаточного повернення — 17.08.2025.
У матеріалах справи відсутня інформація, що відповідач повернув тіло кредиту.
Контррозрахунку заборгованості відповідач не надав.
Отже, суд дійшов висновку, що станом на день звернення з позовом кредитні кошти в повному розмірі не повернуто, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 6500 грн є підставною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до умов кредитного договору, за користування кредитом протягом строку користування кредитним коштами позичальник зобов`язаний сплачувати 0,94% на дань від суми неповернутого кредиту (п. 1.5.1 договору).
З розрахунку заборгованості ТОВ «Макс Кредиту» видно що, кредитор припинив нарахування процентів позичальнику – 05.11.2024, і заборгованість по ним становила 4643,60 грн. 
Відповідача набув право вимоги за кредитним договором 17.02.2025 і відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача за кредитним договором, заборгованість по відсоткам станом на 01.10.2025 складає також 4643,60 грн. Отже, позивач після набуття права вимоги за кредитним договором процентів не нараховував.
Суд встановив, що відповідач отримані кредитні кошти не повернув кредитору.
Відповідач не надав доказів того, що сплачував нараховані проценти, контррозрахунку заборгованості суду не надав.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованих за період з 22.08.2024 по 05.11.2024 процентів в розмірі 4643,60 грн (6500,00 грн тіла кредиту * 0,94% на день * 76 днів) є підставною.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Як суд встановив вище, відповідач своєчасно умови кредитного договору не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. З дня закінчення строку кредиту по день звернення позивача до суду з позовом у цій справі пройшло понад 60 днів, а відповідно до п. 6.4 кредитного договору це є підставою для нарахування відповідачу штрафу в розмірі 3250,00 грн.
Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і станом на сьогодні є чинним.
Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє воєнний стан.
Відтак, за період дії кредитного договору до позичальника не могли бути застосовані штрафні санкції та положення ст. 625 ЦК України.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
На підставі викладеного, нарахування позичальнику неустойки в розмірі 3250,00 грн не відповідає вказаним вище положенням ЦК України.
Про нарахування відповідачу неустойки позивач зазначає у позовній заяві, однак не просить її стягнути.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 11143,60 грн з яких: 6500,00 грн суми виданого кредиту та 4643,60 грн суми заборгованості по нарахованих процентах станом 01.10.2025 за період з 22.08.2024 по 05.11.2024; у стягненні 1300,00 грн тіла кредиту, необхідно відмовити. 

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі – 2422,40 грн. то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-02 від 10.09.2025 укладений з Адвокатським бюро «Соломко та партнери»; додаткову Угоду від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, відповідно до якої позивач уповноважив адвокатське бюро надавати йому правову допомогу, зокрема у справі за кредитним договором відповідача; Акт прийому-передачі від 01.10.2025 уякому зазначено, що позивачу надана правова допомога на суму 7000,00 грн: складання позову (5000 грн), вивчення матеріалів (1000 грн), підготовка запиту про витребування банківської таємниці у АТ «Укргазбанк» та клопотання до суду про витребування доказів (по 500 грн). 
Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.
На переконання суду не були необхідними витрати пов`язані із зверненням адвоката з адвокатським запитом до банку про надання йому інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки така інформація є банківською таємницею відповідно до ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» і її розголошення на запит адвоката не передбачено, чого адвокат не міг не знати. Тому, понесення таких витрат не було необхідним у цій справі.
У зв`язку з чим розмір витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає до розподілу необхідно зменшити на розмір понесених витрат на складання адвокатського запиту – 500,00 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 містяться правові висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Відповідач не ставив під сумнів співмірність та обґрунтованість понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а суд самостійно позбавлений можливості здійснювати зменшення розміру витрат без відповідної заяви учасника справи.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 6500,00 грн. (7000,00 грн. – 500,00 грн.), які підлягають до розподілу.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд враховує положення частини другої статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки суд вирішив стягнути з відповідача 11143,60 грн заборгованості за кредитним договором, що становить 89,55% від суми позову – 12443,60 грн, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 89,55% понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що складає 5820,75 грн (89,55% від 6500,00 грн).
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідає вимогам ч. 2 ст. 141 ЦПК України та правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 22.11.2023 у справі №712/4126/22.
Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 00-9919004 від 22.08.2024 в розмірі 11143,60 грн
грн, з яких:
- 6500,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту;
- 4643,60 грн. нарахованих процентів станом 01.10.2025 за період з 22.08.2024 по 05.11.2024.
Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1300,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 5820,75 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01024, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333; ЄДРПОУ: 43541163)
Відповідач – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складене 16.01.2025.

Головуючий:       Р. Я. СМАЛЮХ