К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року місто Київ

справа № 758/3124/16-ц 
апеляційне провадження № 22-ц/824/10634/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва у складі судді Будзан Л.Д. від 1 квітня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: акціонерне товариство "Сенс Банк", товариство з обмеженою відповідальністю "Юрфактор Сервіс", 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М., заінтересовані особи: акціонерне товариство "Сенс Банк", товариство з обмеженою відповідальністю "Юрфактор Сервіс".

Скарга мотивована тим, 14 листопада 2016 року Подільським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 758/2134/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" заборгованості за договором кредиту № 032АП0120420001 від 20 квітня 2012 року в розмірі 394 087 грн 93 коп. та судового збору у розмірі 5 911 грн 32 коп. У виконавчому листі зазначено кінцевий строк пред`явлення його до виконання до 31 серпня 2017 року.

Приватним виконавцем всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" прийнято до виконання копію виконавчого листа № 758/3124/16-ц від 14 листопада 2016 року, а не його оригінал, та після закінчення строку пред'явлення такого виконавчого документа до виконання (ВП № НОМЕР_1). Із заявою про відкриття виконавчого провадження звернувся представник кредитора ПАТ "УКРСОЦБАНК" Іжаківський О.В. без належних доказів повноважень, як представника юридичної особи. Приватний виконавець не перевірив дійсність долученої до заяви про відкриття виконавчого провадження довіреності, виданої на ім'я Іжаківського О.В.

Зазначає, що реалізація її нерухомого майна в рахунок погашення боргу на прилюдних торгах проведена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки приватний виконавець не повідомляв її ні про призначення зберігача майна, ні про проведену оцінку майна, ні про дату та час проведення торгів, ні про результат проведених торгів. 

Посилаючись на те, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. при відкритті виконавчого провадження та під час реалізації майна боржника на прилюдних торгах є протиправними і неправомірними, ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. щодо прийняття до виконання копії виконавчого листа № 758/3124/16-ц, виданого 14 листопада 2016 року Подільським районним судом міста Києва. Визнати протиправними та скасувати акти і постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. прийняті в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, у якому було реалізовано належну ОСОБА_1 квартиру, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 6 березня 2019 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди; постанову про арешт майна боржника; постанову про арешт коштів боржника; постанову про розшук майна боржника; постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; акт про проведення електронних торгів; постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; постанову про закінчення виконавчого провадження.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 1 квітня 2025 року скаргу ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 758/3124/16-ц, виданого Подільським районним судом міста Києва 14 листопада 2016 року, залишено без задоволення. Скаргу ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій та скасування актів і постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М., прийнятих в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, щодо реалізації з прилюдних торгів нерухомого майна, а саме квартири у АДРЕСА_1 , залишено без розгляду та роз'яснено скаржнику можливість вирішення спору у позовному провадженні.

Відмовляючи у задоволенні частини вимог скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання незаконними та протиправними дій приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження, а й відтак для скасування даної постанови. Залишаючи без розгляду вимоги скарги про визнання протиправними та скасування актів і постанов приватного виконавця, прийняті в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, у якому було реалізовано квартиру боржника, суд виходив з того, що такі вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні частини вимог скарги, оскільки належним чином не дослідив обставин справи та не врахував, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі копії виконавчого листа, строк пред'явлення до виконання якого закінчився та не був поновлений у визначеному законом порядку.

Зауважує, що оригінал виконавчого листа було втрачено та його копія з`явилася у матеріалах виконавчого провадження вже після його закриття.

Приватний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження і з огляду на те, що заяву про відкриття виконавчого провадження подано неуповноваженим представником стягувача та у заяві всупереч приписам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, не вказано реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум.

Вказує, що всупереч вимогам закону приватний виконавець не повідомив боржника про призначення зберігача арештованого майна (квартири); про проведення оцінки квартири; про виставлення квартири на торги, дату і місце торгів; про результати торгів.

Підсумовуючи, зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги скарги та доданими до скарги доказами, тому висновок суду про відмову у задоволенні скарги не може вважатися законним та обґрунтованим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин А.В. в судовому засдіанні проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін.

АТ "Сенс Банк" в судове засідання свого представника не направило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлене належним чином, однак подало заяву про розгляд справи без участі представника банку.

ТОВ "Юрфактор Сервіс" у судове засідання свого представника не направило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 червня 2016 року в справі № 758/3124/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" заборгованість за Договором кредиту № 032АП0120420001 від 20 квітня 2012 року в розмірі 394 087 грн 93 коп. та судового збору у розмірі 5 911 грн 32 коп.

14 листопада 2016 року Подільським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 758/3124/16-ц, в якому зазначено строк пред`явлення його до виконання до 31 серпня 2017 року.

6 березня 2019 року представник АТ "УКРСОЦБАНК" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 758/3124/16-ц від 14 листопада 2016 року.

6 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 758/3124/16-ц від 14 листопада 2016 року.

18 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 

21 травня 2019 року складено звіт про оцінку нерухомого майна боржника - квартири АДРЕСА_2 .

3 червня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. подав заяву до СЕТАМ на реалізацію арештованого майна боржника.

6 червня 2019 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва задоволено заяву АТ "УКРСОЦБАНК" та видано дублікат виконавчого листа № 758/3124/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" заборгованості за Договором кредиту № 032АП0120420001 від 20 квітня 2012 року в розмірі 394 087 грн 93 коп. та судового збору у розмірі 5 911 грн 32 коп.

29 серпня 2019 року проведено прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу про проведенні електронні торги від 29 серпня 2019 року, переможцем торгів визнано ТОВ "Юрфактор Сервіс". Майно придбано за 922 604 грн 20 коп. 

Згідно Акту про проведення електронних торгів від 13 вересня 2019 року, сума грошових коштів перерахована переможцем торгів 12 вересня 2019 року.

19 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

17 лютого 2021 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва замінено АТ "УКРСОЦБАНК" на АТ "Альфа Банк", яке в подальшому змінило назву на АТ "Сенс Банк".

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").

У пункті 3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, зазначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

На момент видачі судом виконавчого листа 14 листопада 2016 року та відкриття виконавчого провадження 6 березня 2019 року вже діяли положення Закону України "Про виконавче провадження" в редакції 2016 року, частиною першою статті 12 якого визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Суд першої інстанції, установивши, що виконавчий лист видано 14 листопада 2016 року, а виконавче провадження відкрито приватним виконавцем Яцишиним А.М. 6 березня 2019 року, тобто у межах трирічного строку, дійшов правильного висновку, що приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 758/3124/16-ц діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Ураховуючи, що на момент видачі виконавчого листа діяли положення закону, яким визначено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання три роки, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що у виконавчому листі зазначено кінцевий строк пред`явлення - 31 серпня 2017 року, оскільки зазначення судом такої дати фактично є помилкою та не узгоджується з положеннями діючого на той час законодавства.

Колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що стягувачем подано приватному виконавцю копію виконавчого листа, а не його оригінал.

Так, ОСОБА_1 наголошує на тому, що примусове виконання рішення суду про стягнення з неї заборгованості здійснювалося на підставі копії виконавчого листа, що суперечить вимогам законодавства про примусове виконання судових рішень.

Однак, на підтвердження таких доводів ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, а лише вказує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 нею було виявлено відсутність оригіналу виконавчого листа, а ксерокопія виконавчого листа з`явилася у виконавчому провадженні після його закінчення.

Як вказує ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження вона ознайомлювалася після завершення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 7 розділу III "Діловодство з виконання рішень" Наказу Міністерства юстиції України від 7 червня 2017 року № 1829/5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями", матеріали виконавчого провадження, за яким відповідно до статей 37- 39 Закону винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження (далі - завершене виконавче провадження), формуються державним або приватним виконавцем у хронологічному порядку за документом про відкриття виконавчого провадження відповідно до дати надходження (створення) документів виконавчого провадження. Копія виконавчого документа (паперова копія виконавчого документа, виданого у формі електронного документа) долучається до матеріалів виконавчого провадження в останню чергу.

У частині 8 розділу III "Діловодство з виконання рішень" Наказу Міністерства юстиції України від 7 червня 2017 року № 1829/5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" визначено, що після завершення виконавчого провадження виконавчий документ (крім виконавчого документа, виданого у формі електронного документа) із відміткою про виконання надсилається за належністю разом з відповідною постановою державного або приватного виконавця та супровідним листом за підписом державного або приватного виконавця.

Таким чином, після завершення виконавчого провадження, у матеріалах такого виконавчого провадження залишається копія виконавчого документа з відміткою про його виконання.

З наведеного слідує, що копія виконавчого листа № 758/3124/16-ц, виданого Подільським районним судом м. Києва 14 листопада 2016 року, що міститься у матеріалах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, яке є завершеним, не може бути належним та допустимим доказом з причини того, що не може довести або спростувати факт відкриття 6 березня 2019 року приватним виконавцем Яцишиним А.М. виконавчого провадження на підставі оригіналу виконавчого листа № 758/3124/16-ц.

Водночас, з матеріалів справи убачається, що заперечуючи проти доводів скаржника, приватний виконавець виконавчого округу Яцишин А.М., посилався на те, що належним та допустимим доказом відкриття виконавчого провадження 6 березня 2019 року на підставі оригіналу виконавчого листа № 758/3124/16-ц від 14 листопада 2016 року є відсканований приватним виконавцем оригінал такого виконавчого листа, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП). На підставі цього приватний виконавець Яцишин А.М. подав до суду апеляційної інстанції заяву про огляд у судовому засіданні офіційного веб сайту Міністерства юстиції України - АСВП.

Апеляційний суд з метою повної та всебічної перевірки доводів, на які посилаються учасники справи, а також беручи до уваги, що у даній справі в інший спосіб неможливо установити обставини відкриття виконавчого провадження на підставі оригіналу виконавчого листа, в судовому засіданні у присутності ОСОБА_1 та приватного виконавця Яцишина А.М. оглянув матеріали виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 в АСВП та встановив наступне.

У матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1 в АСВП міститься PDF-файл за порядковим номером № 1 від 6 березня 2019 року. У даному файлі міститься відсканований оригінал заяви про відкриття виконавчого провадження, датованої 1 березня 2019 року, за підписом представника стягувача Іжаківського О.В. та штампом "Приватний виконавець Виконавчий округ міста Києва Яцишин А.М. 06.03.2019 Вх. № 2355". Дата заяви, підпис представника, дата та номер на штампі синього кольору.

Також у зазначеному файлі міститься відсканований виконавчий лист № 758/3124/16-ц, виданий 14 листопада 2016 року Подільським районним судом міста Києва. Дата видачі виконавчого листа - 14 листопада 2016 року, підпис судді, підпис секретаря синього кольору та відтиск печатки суду синього кольору.

Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що станом на 6 березня 2019 року (відкриття виконавчого провадження) приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Яцишину А.М. для примусового виконання було подано оригінал виконавчого листа № 758/3124/16-ц.

Таким чином, доводи скаржника про відкриття приватним виконавцем Яцишиним А.М. виконавчого провадження на підставі копії виконавчого листа є безпідставними.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає недоречними доводи скаржника про те, що про подання саме копії виконавчого листа свідчить видача за заявою стягувача дублікату виконавчого листа.

Крім того, незважаючи на те, що наявна ухвала суду про видачу дублікату виконавчого листа, в матеріалах справи відсутні докази безпосереднього отримання саме дублікату виконавчого листа стягувачу.

Доводи скаржника про те, що заяву про відкриття виконавчого провадження подано не уповноваженим представником колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про виконавче провадження", сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи (частина 3 статті 16 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною 4 статті 16 Закону України "Про виконавче провадження", представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Статтею 246 ЦК України визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Як вже вказувалося вище та убачається з матеріалів справи, заяву про відкриття виконавчого провадження було подано представником АТ "УКРСОЦБАНК" Іжаковським О.В. на підставі довіреності, виданої директором зі стягнення кредитів - членом правління АТ "УКРСОЦБАНК" Атановим А.А. (том І, а.с. 102).

Посилання скаржника на те, що відсутні докази того, що Атанов А.А. має повноваження видавати відповідні довіреності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно статуту банку, члени правління мають право видавати від імені банку довіреності в межах своїх повноважень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує, що відповідно до пункту 7 статті 3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження має бути зазначено реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум.

Такі доводи скаржника є неспроможними, оскільки у вище згаданій інструкції в редакції на день подання заяви про відкриття виконавчого провадження - 1 березня 2019 року таке положення було відсутнє.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про дотримання приватним виконавцем Яцишиним А.М. вимог Закону України "Про виконавче провадження" при відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 758/3124/16-ц, виданим 14 листопада 2016 року Подільським районним судом міста Києва.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду скарги в частині вимог про визнання протиправними дій та скасування актів і постанов приватного виконавця щодо реалізації на електронних торгах арештованого майна боржника, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 21 червня 2023 року в справі № 369/5218/19 Верховний Суд послався на пункти 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 367/6231/16-ц та зазначив, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Разом із тим, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85 цього Закону).

У постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року в справі № 6-112цс12 зроблено висновок, що "дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними".

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року в справі № 6-1884цс15 вказано, що "сам по собі факт неналежного повідомлення боржника стосовно проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними".

Крім того, Верховний Суду в постанові від 8 липня 2020 року в справі № 201/18443/17 зазначив, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. Порушення допущені державним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження". Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний характер оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

У даній справі, що переглядається, ОСОБА_1 просила визнати протиправними та скасувати рішення приватного виконавця Яцишина А.М. щодо реалізації арештованого майна на електронних торгах з тих підстав, що приватний виконавець не повідомляв її про призначення зберігача майна, про проведення оцінки майна та його вартість, про дату та час проведення торгів, про результат проведених торгів.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 оскаржуються підготовчі дії приватного виконавця, які передують проведенню електронних торгів, що підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

Суд першої інстанції вище вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду скарги в цій частині позовних вимог, посилаючись на те, що такі вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Водночас, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги в цій частині вимог також відсутні, оскільки матеріалами справи підтверджується, а саме копією виконавчого провадження, що про всі підготовчі дії перед проведенням електронних торгів, зокрема, як вказує скаржник, про призначення зберігача майна, про проведення оцінки майна та його вартість, про дату та час проведення торгів, про результат проведених торгів, приватний виконавець Яцишин А.М. повідомляв боржника ОСОБА_1 (том ІІ, а.с. 61-231).

Крім того, колегія суддів зауважує, що у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту недійсними (справа № 758/13899/19).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, а ухвалою від 25 квітня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року залишено без змін. Постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року ОСОБА_1 оскаржила у касаційному порядку і наразі справа № 758/13899/19 перебуває на розгляді у Верховному Суді.

У березні 2024 року, тобто майже через п`ять років після подання позову про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту недійсними, ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця Яцишина А.М.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині залишення вимог скарги без розгляду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 1 квітня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: акціонерне товариство "Сенс Банк", товариство з обмеженою відповідальністю "Юрфактор Сервіс", відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді: