ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року	Львів	Справа № 305/3042/25 пров. № А/857/39990/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Пліша М.А., 
за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року, прийняте суддею Ємчуком В.Е. о 10 годині 52 хвилині у м.Рахові, повний текст складено 22 вересня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про скасування постанови за №1637 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 – 1 КУпАП.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 позов задоволено.
Суд виходив з того, що поломка транспортного засобу КАМАЗ 43101, 1990 року випуску унеможливлювала передачу транспортного засобу як на виконання військово-транспортного обов`язку, так і на виконання часткового наряду.
Позивач надав суду докази того, що він вчасно, у встановлений законодавством семиденний строк, повідомив відповідача усно 12.08.2025 та письмово 14.08.2025 про несправність (поломку) транспортного засобу та про неможливість через поломку та відсутність запасних частин і спеціаліста з ремонту автомобіля передати цей транспортний засіб із поясненням і додатками.
Своєю чергою, відповідач не скористався правом направити комісію для перевірки технічного стану транспортного засобу.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не здійснив завчасну перевірку готовності транспортних засобів, які належать МП «Славута», не провів необхідного ремонту.
Відповідно до чинного законодавства України власники транспортних засобів повинні завчасно перевіряти технічний стан транспортних засобів та забезпечити їх придатність для використання за призначенням. ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано 12.08.2025 частковий наряд № 4440, відповідно до якого до 10:00 18.08.2025 МП «Славута» зобов`язане поставити для потреб Збройних Сил України транспортний засіб та причіп розпуск ХАРЗ 8103.2.
Звертає увагу на те, що ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 20.08.2025, ні під час судового засідання 18.09.2025, ОСОБА_1 не зміг уточнити та назвати з якого саме періоду техніка визначена у частковому наряді є у несправному стані, проте, ствердно зазначив, зокрема усно у судовому засіданні на запитання судді, що у липні 2025 техніка була робочою та справною та на момент подання відомості 20.06.2025 техніка також була справною.
Просить рішення скасувати та прийняти постанову, яким відмовити в позові.
ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що позивач не мав об`єктивної можливості поставити транспортний засіб КАМАЗ 43101 (1990 року випуску) через його технічну несправність.
Також позивачем дотримано процедуру повідомлення про неможливість виконання часткового наряду.
Щодо посилання апелянта на невиконання позивачем військово-транспортного обов`язку щодо підтримки транспортного засобу у справному стані та надання ним відомостей про справність техніки станом на 20.06.2025, то справність техніки станом на 20.06.2025 не гарантує відсутність раптової поломки у серпні, особливо для старої (35 років) техніки.
Законодавство не передбачає відповідальності за вихід техніки з ладу під час її експлуатації або зберігання.
Апелянт посилається на постанови Шостого та Сьомого апеляційного адміністративного суду, зокрема, у справах №240/31476/22 та №149/1748/24. Проте вказана судова практика не є релевантною до даного спору.
Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається на відеофайл «вручення» часткового наряду, який ним було додано до апеляційної скарги. Однак, даний доказ не подавався апелянтом до суду першої інстанції та не досліджувався в судовому засіданні.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
У судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В задоволенні клопотань про відкладення відмовлено.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 серпня 2025 МП «Славута» отримало частковий наряд №4440, відповідно до якого останнє повинно було у строк до 10 години 18.08.2025 поставити за адресою вул. Миру, 88, м.Рахів техніку: КАМАЗ 43101 та причіп розпуск ХАРЗ 8103.2. Транспортні засоби повинні бути технічно справними, з найбільшим запасом ходу, з належними комплектами запасних частин та інструменту, свідоцтвом про реєстрацію і повною заправкою пальним.
Згідно з актом №1 від 15.08.2025 комісія у складі: голови комісії - директора МП «Славута» Петра Арділана, інженера з охорони праці Калинюка Степана та заступника голови Великобичківської ОТГ, провели технічний огляд автомобіля КАМАЗ 43101 лісовоз 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який знаходиться у власності МП «Славута», та встановили, що на автомобілі несправна паливна система, несправний гідравлічний насос стріли маніпулятора, несправний лівий поворотний кулак та піввісь й цей автомобіль не придатний до експлуатації.
Як вбачається з повідомлення №10 від 15.08.2025, яке було направлено через поштового оператора «Нова пошта» 16.08.2025 та отримано ІНФОРМАЦІЯ_2 17.08.2025, мале підприємство «Славута» повідомило т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 про те, що виконати частковий наряд №4440 від 12.08.2025 про поставку техніки неможливо, у зв`язку із незадовільним станом техніки та у зв`язку з перебоями у поставках запасних частин до техніки й відсутності спеціалістів, що можуть виконати належний ремонт автомобіля.
Крім того, позивач стверджує, що він також повідомляв працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 12.08.2025 про поломку транспортного засобу, який згідно з частковим нарядом необхідно було доставити до 18.08.2025, телефоном, про що надав скрін-копію екрана телефона.
Відповідно до постанови №1637 від 20 серпня 2025 позивача, керівника МП «Славута» притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, як посадову особу, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 59500 гривень. 
Як вбачається з цієї постанови 18 серпня 2025, приблизно о 12:00 годині громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для інформування про невиконання часткового наряду №4440 від 12.08.2025 про поставку транспортних засобів і техніки. ОСОБА_1 як керівник МП «Славута» зобов`язаний був поставити до ІНФОРМАЦІЯ_3 до 10:00 18 серпня 2025 за частковим нарядом №4440 від 12.08.2025 техніку, яка є у власності вказаного підприємства, а саме транспортний засіб автомобіль КАМАЗ 43101 та причіп розпуск ХАРЗ 8103.2, вказані у наряді, що був вручений керівнику підприємства 14.08.2025. 
Станом на момент формування, 12.08.2025 та на момент вручення 14.08.2025 керівнику МП «Славута» часткового наряду №4440 від 12.08.2025 на поставку техніки до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило повідомлень від МП «Славута» про причини неможливості поставки транспортних засобів і техніки, що належать для передачі в разі мобілізації Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту або призначені для спільного з ними використання у воєнний час.
Під час розгляду 20.08.2025 адміністративних матеріалів начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 надавав пояснення про те, що він повідомив телефоном відповідального працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 про поломку автомобіля й направив відповідне повідомлення поштою та не згідний з протоколом про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, в тому числі, для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-1Х) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. Надалі Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
24 лютого 2022 з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Законом України від 03 березня 2022 № 2105-ІХ затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ Президента).
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оборону» підприємства, установи та організації усіх форм власності здійснюють згідно із законодавством заходи щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон 3543-XII або 3543-12) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. Частковий наряд - розпорядчий документ голови місцевої державної адміністрації, в якому встановлено під час мобілізації для керівників підприємств, установ та організацій усіх форм власності, а також суб`єктів господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності завдання з передачі Збройним Силам України, іншим військовим формуванням визначених транспортних засобів і спеціальної техніки, пункти збору та строки передачі.
Згідно зі статтею 6 Закону №3543-12 військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів. Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.
Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1921 (надалі - Положення №1921), визначає порядок виконання військово-транспортного обов`язку для задоволення потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби (далі - військові формування) на особливий період транспортними засобами і технікою усіх типів і марок вітчизняного та іноземного виробництва, їх повернення під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізації (п. 1). Дія цього Положення поширюється на центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, місцеві держадміністрації, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, а також громадян - власників транспортних засобів.
Згідно з п. 2 Положення №1921 частковий наряд - розпорядчий документ голови місцевої держадміністрації, в якому встановлено під час мобілізації для керівників підприємств, установ та організацій завдання з передачі військовим формуванням визначених транспортних засобів і техніки, а також порядок, пункти та строки передачі. Голова місцевої держадміністрації та керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки підписують частковий наряд і скріплюють підписи своїми печатками.
Пунктом 3 Положення №1921 встановлено, що під час мобілізації задоволення потреб військових формувань здійснюється шляхом безоплатного залучення транспортних засобів і техніки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності на умовах повернення їх після оголошення демобілізації.
Відповідно до п. 6 Положення №1921 посадові особи та громадяни несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до закону. Військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням.
Згідно з п. 14 Положення №1921 передбачено, що керівник підприємства, установи та організації зобов`язаний: здійснювати разом із представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та військових формувань відбір транспортних засобів і техніки за типами і марками, технічним станом відповідно до наданих зведених або часткових нарядів; забезпечувати дотримання вимог до технічного стану та укомплектованості транспортних засобів і техніки, призначених для задоволення потреб військових формувань на особливий період; утримувати транспортні засоби і техніку, призначені для задоволення потреб військових формувань на особливий період, у стані постійної готовності до передачі військовим формуванням; забезпечувати своєчасну доставку транспортних засобів і техніки, призначених для задоволення потреб військових формувань на особливий період, до визначених пунктів передачі відповідно до часткових нарядів.
Статтею 21 Закону № 3543-XII визначено обов`язки підприємств, установ і організацій пов`язаних з мобілізаційною підготовкою та мобілізацією, зокрема, забезпечувати в разі мобілізації доставку транспортних засобів та техніки на збірні пункти та у військові частини у строк та місце, зазначені в частковому наряді.
Посадові особи та громадяни несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до закону (п. 5 вказаного вище Положення).
Пункт 16 Положення про військово-транспортний обов`язок визначає, що керівники підприємств, установ та організацій, транспортні засоби і техніка яких призначені для задоволення потреб військових формувань на особливий період, у разі зміни найменування підприємства, установи та організації або форми власності, відправки транспортних засобів і техніки в інші регіони або за межі території України на тривалий час, передачі права власності на транспортні засоби і техніку іншим юридичним особам або громадянам, в довгострокову оренду (лізинг), а також якщо транспортний засіб або техніка є предметом застави як виконання зобов`язання за договорами про надання кредиту та гарантії перед банківською установою, та в інших випадках, коли унеможливлюється передача транспортних засобів і техніки військовим формуванням, зобов`язані у семиденний строк повідомити про це територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, на військовому обліку яких перебувають транспортні засоби й техніка.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що , поломка транспортного засобу КАМАЗ 43101, 1990 року випуску, унеможливлювала передачу транспортного засобу як на виконання військово-транспортного обов`язку, так і на виконання часткового наряду.
Позивач не мав об`єктивної можливості поставити транспортний засіб КАМАЗ 43101 (1990 року випуску) через його технічну несправність. Комісією у складі інженера з охорони праці підприємства та представника ОТГ було складено Акт №1 від 15.08.2025, яким зафіксовано несправність паливної системи, гідравлічного насоса стріли маніпулятора та ходової частини (лівий поворотний кулак та піввісь). Твердження апелянта про те, що техніка була «свідомо розібрана», є припущенням і не підкріплене жодним доказом. 
Натомість апелянт не мав жодних перешкод для перевірки факту повідомлення позивача щодо поломки транспортного засобу, зазначеного в частковому наряді. 
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, відповідач, не скористався правом направити комісію для перевірки технічного стану транспортного засобу.
На думку суду, позивачем дотримано процедуру повідомлення про неможливість виконання часткового наряду. 
З приводу покликання апелянта на навмисне затягування часу, апеляційний суд зазначає, що позивач усно, 12 серпня 2025 повідомив про поломку транспортного засобу КАМАЗ 43101 телефонним дзвінком представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не спростовано скаржником.
Крім того, 15 серпня 2025, у встановлений законом семиденний строк згідно п.16 Положення №1921, позивач направив письмове повідомлення з Актом №1 через поштового оператора «Нова пошта», яке було отримано ІНФОРМАЦІЯ_2 17 серпня 2025. Це свідчить про добросовісну поведінку позивача, спрямовану на виконання обов`язків. І знову ж таки, апелянт не надав доказів перевірки технічного стану автомобіля власними силами після отримання повідомлення про несправність вказаного транспортного засобу. 
Разом з тим, у постанові не міститься жодної згадки про повідомлення позивачем неможливості доставки транспортного засобу у зв`язку із поломкою у визначений законодавством строк і порядок, та, відповідно не надано згаданому жодної оцінки.
З приводу покликання апелянта на невиконання позивачем військово-транспортного обов`язку щодо підтримки транспортного засобу у справному стані та надання ним відомостей про справність техніки станом на 20 червня 2025, то колегія суддів вважає слушним покликання позивача на те, що справність техніки станом на 20 червня 2025 не гарантує відсутність раптової поломки у серпні, особливо для старої (35 років) техніки. 
Законодавство не передбачає відповідальності за вихід техніки з ладу під час її експлуатації або зберігання, а поломка транспортного засобу КАМЗ 43101, 1990 року випуску була тим іншим випадком в силу п.16 Положення про військово-транспортний обов`язок, коли унеможливлювалася передача транспортного засобу як на виконання військово транспортного обов`язку так і на виконання часткового наряду, та про який у встановлений законом строк керівник підприємства повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що позивача було притягнуто до відповідальності за не доставку транспортного засобу, а не за неналежне утримання такого. Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем не було повністю досліджено обставини справи.
Апелянт також покликається на відеофайл «вручення» часткового наряду, який долучено до апеляційної скарги. Однак, як вірно звернув увагу позивач, такий не подавався до суду першої інстанції та не досліджувався в судовому засіданні, в той час як згідно з вимогами ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У даному випадку апелянт не надав докази неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції, відтак суд не бере даний доказ до уваги. 
Інші обґрунтування апеляційної скарги не охоплюються оскарженою постановою, відтак, апеляційний суд не надає їм оцінки.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що постанова начальника Рахівського РТЦК та СВП Руського Святослава за №1637 від 20.08.2025 була прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, що суперечить ст.ст. 9, 251, 280, КУпАП, відтак підлягає скасуванню.
При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належні обґрунтування та переконливі докази, які були б безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року у справі №305/3042/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	М.А. Пліш  	

Повне судове рішення складено 02.02.2026.