Справа № 127/32487/25 
Провадження № 33/801/35/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Антонюка Я. В. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 12 жовтня 2025 року о 22 год 40 хв. по вул. 600-річчя, 17 у м. Вінниці він керував транспортним засобом «Volkswagen Arteon», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Антонюк Я. В. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року, а провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності та зробив припущення про достатність чи достовірність доказів для доведення вини ОСОБА_1 . Зазначав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, відтак висновок суду є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова незаконна.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 481594 від 12 жовтня 2025 року 12 жовтня 2025 року о 22 год 40 хв. по вул. 600-річчя, 17 у м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Arteon», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, як на підставу доведеності вини послався, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пояснення свідка ОСОБА_2 , відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.
Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки в порушення вимог статті 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає в тому, що особа, яка керує транспортним засобом, має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом – виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
У постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та / чи швидкості транспортного засобу.
Вина водія у порушенні ПДР України повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.
ОСОБА_1 як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді першої інстанції послідовно заперечував факт керування транспортним засобом, стверджуючи, що за кермом його автомобіля перебував ОСОБА_3 . Ці пояснення матеріалами справи не спростовані.
Як на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд першої інстанції послався на пояснення, надане ОСОБА_2 працівникові поліції про те, що автомобілем «Volkswagen Arteon» керував саме  ОСОБА_1 , відхиливши при цьому надані допитаного судом ОСОБА_3 показання про те, що саме він виконував функції водія. 
КУпАП не встановлює порядку дослідження доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема щодо безпосередності дослідження доказів, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права – кримінального процесуального права – та при вирішенні питання про порядок дослідження доказів керуватися статтею 23 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Статтею 23 КПК України установлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Тобто покладатись у рішенні суду можна лише на показання свідків безпосередньо допитаних судом. 
Представник ОСОБА_1 – адвокат Антонюк Я. В. заявляв в суді першої інстанції клопотання про допит ОСОБА_2 , в чому йому без жодної мотивації було відмовлено, а тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе його допит апеляційним судом.
Так, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України свідок ОСОБА_2 повідомив, що приїхав на АЗС на виклик через несплату особою вартості товару на касі. Під час перебування в приміщенні АЗС до нього зайшли двоє чоловіків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Після цього приїхали працівники патрульної поліції, які відібрали у нього пояснення, вказавши, що автомобіль «Volkswagen Arteon» належить  ОСОБА_1 , тому він і повідомив представникам патрульної поліції, що ОСОБА_1 під`їхав на автомобілі. Насправді він не бачив хто перебував за кермом автомобіля, тому що перебував на момент його під`їзду в приміщені АЗС. Він також чув розмову поліцейських з працівником АЗС про можливість витребування запису з камер спостереження АЗС. Чому цей запис не витребовувався йому не відомо. 
Крім того з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого до матеріалів справи, видно, що він розпочинається з моменту перебування поліцейських на заправці біля транспортного засобу «Volkswagen Arteon», до якого підійшли  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 підтвердив, що є власником цього автомобіля, однак заперечував факт керування ним.
На відеозаписі також зафіксовано, що поліцейський мав можливість отримати відео з камер АЗС для підтвердження обставин події, але свідомо цього не зробив, що унеможливлює стверджувати про факт керування саме ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом». 
Таким чином наявні докази не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Перебування  ОСОБА_1 у громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, його поведінка під час спілкування з працівниками поліції можуть вказувати на наявність в його діях складу об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП, а не частини першої статті 130 КУпАП.
Наявність у матеріалах справи висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0642 від 12 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_3 , його одночасне з ОСОБА_1 перебування на території АЗС, є об`єктивним доказом послідовних пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що останній того дня виконував функції водія ОСОБА_1 . Натомість працівники поліції вживали послідовних заходів задля притягнення останнього до відповідальності саме за керування транспортним засобом в стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Будь-яких інших даних, які беззаперечно підтверджували б факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а не підписаний  ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Таким чином за відсутності належних та допустимих доказів факту керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, враховуючи його послідовні заперечення факту керування транспортним засобом як під час складання протоколу, так і в суді першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Антонюка Я. В. задовольнити.
Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:         О. С. Панасюк