ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року	справа № 380/11095/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (далі позивач, Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці (далі – відповідач, митний орган), у якій просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100145/2 від 28.03.2025;
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою виконання умов зовнішньоекономічного договору здійснив поставку й подальше митне оформлення товару, митну вартість якого задекларував за основним методом (за ціною договору (контракту)), на підтвердження чого надав митному органу належний та достатній пакет документів. Натомість відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач переконаний, що надані документи підтверджують заявлені числові значення складових митної вартості товарів, не містять ні розбіжностей, ні ознак підробки, а сумніви відповідача – безпідставні та необґрунтовані.
Ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 26.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи.
На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що документи, що були подані до митного оформлення містили розбіжності та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо і в рішенні про коригування митної вартості. Окремо наголосив на тому, що необхідність витребування документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Повідомив, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Вважає, що відповідачем в обґрунтування правомірності своїх дій та прийнятих рішень не надано достатніх доказів порушень норм закону позивачем, а тому суб`єктом владних повноважень не доведено своєї правоти. Просив суд задовольнити позовні вимоги.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
Позивач уклав із компанією «Shandong Fiberglass Group Corp.» зовнішньоекономічний договір (Контракт) № 36 від 18.07.2024 (далі – Контракт).
Відповідно до Рахунку-фактури (інвойсу) № SDFE32441128-1 від 03.12.2024 позивач придбав у продавця товар. З метою митного оформлення позивач подав до Львівської митниці митну декларацію № 25UA209230028476U4 від 28.03.2025, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації (прямий ровінг (рівниця).
Разом із згаданою митною декларацією, як підставу для застосування основного методу визначення митної вартості товару, позивач до митного контролю надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:
Пакувальний лист б/н від 03.12.2024; Рахунок-фактура (інвойс) № SDFE32441128-1 від 03.12.2024; Коносамент № ZH241200036 від 08.12.2024; Автотранспортна накладна б/н від 25.03.2025; б/н від 26.03.2025; Декларація про походження товару № SDFE32441128-1 від 03.12.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №58034 від 24.03.2025; №58036 від 24.03.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №8833 від 26.03.2025; Документ, що підтверджує вартість страхування б/н від 06.12.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 12.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №36 від 18.07.2024; Договір про надання послуг митного брокера №107/21-T від 01.10.2021; Договір (контракт) про перевезення 1916-Т/24 від 07.10.2024; Інші некласифіковані документи «інформація виробника 601» від 03.12.2024; «Тр. заявка №13» від 04.12.2024.
За наслідками опрацювання поданих документів митний орган надіслав повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. На вказану вимогу позивач надіслав: проформу-інвойс; банківський платіжний документ; прайс-лист виробника; митну декларацію країни відправлення від 05.12.2024 № 422720240001269346; договір перевезення від 24.02.2015 № 825/15.
За результатами розгляду митної декларації № 25UA209230028476U4 від 28.03.2025 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100145/2 від 28.03.2025.
У гр. 33 вказаного рішення митний орган зазначив наступні зауваження:
« - згідно наданої до митного контролю CMR від 25.03.2025 № б/н у графах 16 та 23 зазначено що перевізником товару являється ФОП ОСОБА_1 , разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати від 24.03.2025 № 58036, згідно якої виконавцем по доставці товару являється ТОВ Глобал Оушен Лінк. Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення а відповідно числового значення рівня митної вартості товару;
- згідно інформації яка наведена у коносаменті від 08.12.2024 № ZH241200036 визначено порт призначення Гданськ. Проте у рахунку фактурі на перевезення від 24.03.2025 №58034 наведено маршрут перевезення товару морським видом транспорту як Qingdao-Gdynia;
- згідно інформації яка наведена у транспортній заявці від 24.02.2015 № 828/15 визначено, що вона являється додатком до договору перевезення від 24.02.2015 № 828/15. Проте рахунки-фактури на перевезення від 24.03.202025 №№ 58034 та 58036 згідно яких здійснювався розрахунок митної вартості товару, підготовлені у відповідності з договором перевезення від 07.10.2024 № 1916-Т/24, інформація про якій наведено під кодом 1301 митної декларації та не надано митному органу;
- вартість перевезення морським видом транспорту яка наведена у рахунку фактурі від 24.03.2025 № 58034 становить - 5894,56 Євро (згідно курсу НБУ на день навантаження товару у порту Гданськ), проте вартість морського фрахту, яка визначена у транспортній Заявці від 04.12.2024 № 13 становить - 3200 Євро;
- вартість перевезення автомобільним видом транспорту та портових витрат, яка наведена у раунку фактурі від 24.03.2025 № 58036 становить - 5845,98 Євро (згідно курсу НБУ на день навантаження товару у порту Гданськ), проте перевезення автомобільним видом транспорту та портових витрат, яка визначена у транспортній Заявці від 04.12.2024 № 13 становить - 2930 Євро;
- (в частині додатково наданої експорної декларації від 05.12.2024 № 422720240001269346) у гр. «номер коносаменту» вказано № 1771CACAQ4502VZFB, що не співпадає з номером коносаменту який надано декларантом 08.12.2024 № ZH241200036, у зв`язку з чим даний документ не може бути використаний як підтвердження заявленої митної вартості товару».
Позивач в порядку ч. 7 ст. 55 МК України подав митного оформлення нову митну декларацію № 25UA209230028749U0 від 28.03.2025 згідно з якою сплатив заставу грошових коштів у відповідності до відкоригованої митної вартості товару.
Позивач в порядку ч. 8 ст. 55 МК України звернувся до відповідача із листом за вих. № 224 від 02.05.2025 до якого долучив копії: довідки про перерахування коштів нерезиденту № 81-22/19050 від 24.12.2024; витягу з виписки по особовим рахункам за 23.12.2024 АТ «Райффайзен Банк»; рахунку на оплату № 58034 від 24.03.2025; Копія акту надання послуг № 58034 від 24.03.2025; платіжної інструкції № 566 від 16.04.2025; витягу з виписки за 16.04.2025 АТ «Райффайзен Банк»; рахунку на оплату № 58036 від 24.03.2025; акту надання послуг № 58036 від 31.03.2025; платіжної інструкції № 573 від 17.04.2025; витягу з виписки за 17.04.2025 АТ «Райффайзен Банк».
У цьому листі позивач пояснив, що повністю оплатив фактурну вартість товару та витрати на транспортування товару. 
У відповідь на це митний орган надіслав позивачу лист за вих. № 7.4-2/15-02/13/12122 від 14.05.2025 в якому відмовився скасовувати оскаржуване рішення по коригування митної вартості. Свою відмову мотивував так:
« - З Вашою заявою надійшов «Витяг з виписки (оплата за товар)» б/д б/н та «довідка про перерахування коштів нерезиденту» від 24.12.2024 № 81-22/19050, які покривають лише період одного дня - 23.12.2024, тобто не відображають загального стану розрахунків між контрагентами;
- відповідно до п 1.1 Контракту від 18.07.2024 № 36 інвойс є його невід`ємною частиною. Пунктом 2.1 Контракту визначено, що ціна за одиницю товару та загальна вартість кожної партії товарів, що підлягає поставці, зазначається сторонами у інвойсах до цього контракту, які є невід`ємною частиною контракту. Враховуючи вищевикладене, інвойсом погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такі є невід`ємною частиною контракту, а відтак додатками до такого Контракту. Пункт 2.1 також недвозначно вказує, що відомості у інвойсі зазначаються обома сторонами. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, с підписання сторонами інвойсу, який в подальшому становитиме невід`ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту. Наданий до митного оформлення інвойс містить підписів уповноважених представників покупця та продавця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- поданий до митного оформлення Контракт та Додаток № 1 від 12.11.2024 до Контракту не містять підпису уповноваженої особи з боку продавця, є лише відтиски печатки та штампу. Відповідно до пп. 9.1, 9.2 і 9.9 Контракту, вони не вважаються такими, що набули чинності;
- Поданий до митного оформлення документ «Підтвердження страхування вантажу» від 06.12.2024 містить посилання на Генеральний договір страхування вантажів № 200238532.24 від 01.03.2024, який до митного оформлення не подавався та з Вашим листом не надходив, що, в свою чергу, не дозволяє митниці встановити наявність та зміст договірних відносин між ТОВ «Еколан Інгредієнти» та АТ «Страхова компанія «Інго»;
- Заявка від 04.12.2024 № 13 посилається на договір від 24.02.20215 № 828/15 (далі - Договір ТЕО). Відповідно до умов договору (п. 2.1), "організація Експедитором визначених Договором послуг здійснюється на підставі Заявки...". Заявка містить посилання на номери контейнерів та номер коносаменту ZH241200036. Тобто домовленість із контейнерною лінією вже існувала ще до її складання, і була здійснена на підставі іншого документу, ніж подана Заявка. Це підтверджується тим фактом, що порожній контейнер № MEDU6113795 за даними сайту відстеження контейнерів searates.com був відправлений для завантаження ще 02.12.2024, за 2 дні до складання Заявки.
- рахунок від 24.03.2025 №№ 58034 містить посилання на договір від 07.10.2024 № 1916-Т/24, який до митного оформлення не подавався та з Вашим листом не надходив. Також з Вашим листом надійшов рахунок від 24.03.2025 № 58036 з посиланням на договір від 24.02.2015 № 828 (далі - Рахунок 1). До митного оформлення був поданий рахунок з такими ж реквізитами (від 24.03.2025 № 58036), який посилається на договір від 07.10.2024 № 1916-Т/24 (далі - Рахунок 2). Зважаючи на те, що Рахунок 1 не містить записів про те, що він виданий взамін Рахунку 2, є коригуючим чи дублюючим, слід вважати, що Рахунок 1 та Рахунок 2 є чинними документами, що виставлені експедитором на виконання різних контрактів. Як випливає з вказаних рахунків, ТОВ «Еколан Інгредієнти» та ТОВ «Глобал Оушен Лінк» уклали щонайменше дві угоди: договір від 24.02.20215 № 828/15 та договір від 07.10.2024 № 1916-T/24. Обидві стосуються переміщення товарів, розміщених в контейнерах MEDU6113795 та MSDU1605660. Проте зміст угоди від 07.10.2024 № 1916-Т/24 митниці невідомий;
- пунктом 4.3 Договору ТЕО передбачено, що оплата робіт та послуг здійснюється Клієнтом протягом 3 банківських днів з часу пред`явлення рахунку на умовах передплати, якщо в Заявці або інших додатках до Договору на конкретну партію вантажу не узгоджені інші терміни, порядок і умови розрахунків. Подана Заявка не містить інших термінів розрахунків. Додатки до Договору ТЕО на партію оцінюваного товару не надавалися. Тобто чинними є норми Договору ТЕО. Однак, надіслані платіжні інструкції № 566 від 16.04.2025 і № 573 від 17.04.2025 видані набагато пізніше зазначеного в Договорі ТЕО строку. У графі "призначення платежу" обидва містять посилання на номери рахунків і не містять посилань на контракт. Таким чином, можна дійти висновку, що платіжні доручення, видані на виконання іншого, ніж Договір ТЕО, контракту, на який посилаються рахунок від 24.03.2025 №№ 58034 та Рахунок 2;
- пакувальний лист від 03.12.2024 № б/н чітко посилається на номер коносаменту (BL - загальноприйняте скорочення для Bill of Lading) № 1771CACAQ4502VZFB, а не номер букінгу. Також відповідна графа експортної декларації країни відправлення від 05.12.2024 № 422720240001269346 містить номер саме коносамента. Також, подана до митного оформлення довідка від 26.03.2025 № 8833 містить обидва номери коносаментів – 1771CACAQ4502VZFB i ZH241200036. Однак такий коносамент до митного оформлення не подавався та з Вашим листом не надходив. 
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Спірні правовідносини врегульовані приписами МК України, який визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, зокрема, відомості про фактурну вартість товарів; митну вартість товарів та метод її визначення (п.п. «є» та п.п. «ж» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України).
Згідно ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України). Згідно ч. 4-5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари – тобто загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 2-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу, а саме: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1-3 ст. 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом (ч. 4 ст. 57 МК України).
Декларант який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний, зокрема подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України).
Приписи ст. 53 МК України визначають вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. Приписи ч. 2 вказаної статті визначають перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Приписи ч. 3 вказаної статті визначають додатковий перелік документів, які декларант може надати на вимогу митного органу в тому випадку якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 МК України).
Положення ч. 2 ст. 55 МК України визначають, що письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 55 МК України вказане рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Такими випадками згідно ч. 6 ст. 54 МК України є: 1) невірно проведений декларантом розрахунок митної вартості; 2) неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У випадку незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів (ч. 7 ст. 55 МК України).
Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:
- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;
- МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього кодексу;
- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- МК України визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.
Предметом спірних правовідносин є законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів. Позивач вважав, що зауваження, які висловив митний орган – безпідставні, а другорядний метод визначення митної вартості товарів – застосований незаконно.
Щодо обґрунтованості й законності оскаржуваних рішень суд зазначає таке. 
Дослідивши зміст гр. 33 оскаржуваних рішень суд наступним чином узагальнює зауваження митного органу, які стали підставою для коригування митною вартості товарів:
1) у гр. 16 та гр.23 автотранспортної накладної наявні штампи перевізника із яким відсутні документально підтверджені докази виникнення договірних відносин; 
2) у коносаменті пункт призначення вказано порт у м. Гданськ, однак у рахунку фактурі на перевезення наведено маршрут перевезення товару морським видом транспорту як Qingdao-Gdynia;
3) транспортна заявка містить посилання на один договір, в той час як рахунки-фактури на перевезення містять посилання на інший договір, який не надано до митного оформлення;
4) вартість перевезення морським видом транспорту у рахунку не співпадає із відомостями у заявці;
5) експортна декларація містить посилання на коносамент, який не наданий до митного оформлення;
6) окремі банківські документи покривають лише період одного дня та не відображають загального стану розрахунків між контрагентами;
7) позивач надав до митного оформлення комерційний інвойс, який не підписав покупець товару, внаслідок чого усі істотні умови поставки не можна вважати погодженими;
8) поданий до митного оформлення Контракт та Додаток не містять підпису уповноваженої особи з боку продавця, є лише відтиски печатки та штампу;
9) документ «Підтвердження страхування вантажу» містить посилання на Генеральний договір страхування вантажів, який до митного оформлення не подавався
10) Заявка містить покликання на номери контейнерів та номер коносаменту ZH241200036. Тобто домовленість із контейнерною лінією вже існувала ще до її складання, і була здійснена на підставі іншого документу, ніж подана Заявка;
11) до митного оформлення позивач надав два рахунки на оплату транспортних витрат з однаковими реквізитами (№№ 58036 від 24.03.2025) які містять посилання на різні договори;
12) позивач здійснив оплату витрат на траснпортування товару всупереч строкам, встановленим Договору ТЕО;
13) пакувальний лист від 03.12.2024 № б/н чітко посилається на номер коносаменту, а не на номер букінгу. Подана до митного оформлення довідка від 26.03.2025 № 8833 містить обидва номери коносаментів – 1771CACAQ4502VZFB та ZH241200036. Однак, такий коносамент до митного оформлення не подавався.
Надаючи правову оцінку аргументам митного органу у цій частині, суд виходить з такого.
Стосовно зауваження про особу перевізника суд встановив, що для організації перевезення з порту відвантаження позивач на підставі Договору № 828/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів від 24.02.2015 залучив ТОВ «Глобал Оушн Лінк» як експедитора. Відповідно до ч. 1-2 ст. 932 Цивільного кодексу України Експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору. Наведені приписи законодавства узгоджуються із п. 3.1.2 згаданого Договору. 
Отже, в цій ситуації експедитор позивача мав можливість залучати до надання послуг інших перевізників. А тому зазначення у автотранспортній накладній особи конкретного перевізника не може створювати обґрунтованого сумніву у достовірності заявлених числових значень складових митної вартості товару.
Тому суд констатує, що вказане зауваження митного органу необґрунтоване і безпідставне.
В частині зауваження про порт призначення суд встановив, що поставка товару здійснювалась на умовах FOB, згідно з якими на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. В подальшому перевезенням товару займався експедитор позивача ТОВ «Глобал Оушн Лінк». Таким чином, оформленням коносаменту позивач не займався. При цьому, із наявних у матеріалах справи рахунків на оплату № 58034, 58036 від 24.03.2025 та заявки про надання транспортно-експедиторських послуг № 13 від 04.12.2024 можна встановити, що партія товару була доставлена морським сполученням до порту у м. Ґдиня, після чого її було доставлено автомобільним транспортом до м. Ґданськ. 
Отже, згадана неточність у коносаменті не перешкоджала митному органу перевірити числові значення складових митної вартості товару.
Щодо зауваження митного органу про договір транспортного експедирування суд встановив, що до митного оформлення позивач надав рахунки на оплату транспортних послуг від ТОВ «Глобал Оушн Лінк» № 58034 та 58036 від 24.03.2025, які, справді, містять покликання на Договір 1916-Т/24 від 07.10.2024. Цей договір позивач не надав до митного оформлення взагалі. Однак у матеріалах справи наявний інший договір із ТОВ «Глобал Оушн Лінк», а саме Договору № 828/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів від 24.02.2015. При цьому в подальшому в порядку ч. 8 ст. 55 МК України позивач надав митному органу ті ж рахунки на оплату транспортних послуг від ТОВ «Глобал Оушн Лінк» № 58034 та 58036 від 24.03.2025, які містили покликання на Договір № 828/15 від 24.02.2015, а також банківські платіжні документи, які підтверджують, що позивач сплатив вартість послуг на користь експедитора за вказаними рахунками. 
У позовній заяві позивач стверджує, що уклав із ТОВ «Глобал Оушн Лінк» лише один договір – № 828/15 від 24.02.2015, і що саме на його підставі експедитор надавав послуги. Суд враховує, що згадані рахунки на оплату транспортних послуг оформлювало ТОВ «Глобал Оушн Лінк», та те що позивач в подальшому надав виправлені рахунки на оплату транспортних послуг. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що покликання у первинних рахунках на інший договір є опискою, яку допустив експедитор ТОВ «Глобал Оушн Лінк». Наявних у матеріалах справи доказів достатньо для висновку про те, що між позивачем ТОВ «Глобал Оушн Лінк» виникли договірні відносини на підставі Договору № 828/15 від 24.02.2015, що експедитор на підставі цього договору виставив позивачеві рахунки, які останній в подальшому оплатив. 
З цих же підстав суд відхиляє зауваження митного органу про невчасну оплату транспортних послуг (п. 12), оскільки це не впливає не розмір митної вартості товару.
Зауваження митного органу про вартість перевезення за заявкою та рахунком суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 2.1 Договору № 828/15 від 24.02.2015 організація виконання Експедитором визначених договором послуг здійснюється на підставі заявки. У заявці відображається, зокрема вартість послуг (ставка) (п. 2.2). Однак у п. 4.3 сторони узгодили, що оплата робіт та послуг здійснюється на підставі рахунків. Таким чином, заявка є первинним документом, в якому сторони узгоджують попередній розмір послуг, однак остаточна вартість експедиторських послуг наводиться у відповідних рахунках, які позивач долучив до митного оформлення. 
Зауваження митного органу про коносамент, згаданий у експортній декларації суд відхиляє, оскільки вище встановив, що експортним оформленням товару займався продавець, і позивач не може бути відповідальним за будь-які неточності у цих документах. Врешті, експортна декларація в силу ст. 53 МК України не є тим документом, що містить числові значення складових митної вартості товару.
Щодо зауваження про банківські платіжні документи суд зазначає таке.
Банківські виписки сформовані станом на конкретний день не спростовує їх достовірності. Навпаки, такі виписки сформовані станом на день проведення конкретних платежів (оплата фактурної вартості товару та витрат на транспортування товару). Позивач не зобов`язаний демонструвати митному органу усю свою банківську історію та розрахунок із різними контраргументами.
Суд також відхиляє інші зауваження митного органу, які він навів у листі за вих. № 7.4-2/15-02/13/12122 від 14.05.2025 оскільки з наявних матеріалів суд встановив, що позивач одразу при митному оформленні надав згадані документи до митного органу (комерційний інвойс, Контракт та додаток до нього, пакувальний лист, заявку, документ «Підтвердження страхування вантажу»), а митний орган не висловив стосовно їх змісту жодних зауважень. Висловлення нових зауважень в порядку ч. 9 ст. 55 МК України до тих документів, які декларант первинно надав до митного оформлення, й стосовно яких митний орган не висловив зауважень раніше – суперечить п. 2 ч. 2 ст. 2 КАС України й свідчить про те, що митний орган реалізує свої повноваження не з метою перевірки числових значень складових митної вартості, а з метою невідворотного коригування митної вартості. Подібна поведінка митного органу позбавляє декларанта шансів одразу усувати будь-які сумніви митного органу й не допускати коригування митної вартості. 
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивач для митного оформлення надав всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості. Тому відповідач безпідставно застосував інший (другорядний) метод визначення митної вартості товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав переконливих доказів, які б підтверджували правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості товарів. Тому, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням вищевикладеного, судовий збір на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100145/2 від 28.03.2025;
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» судовий збір у сумі 6431 (шість тисяч чотириста тридцять одну) грн 75 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, буд. 5; код ЄДРПОУ: 34763972)
Відповідач: Львівська митниця (79000 м. Львів вул. Костюшка 1; код ЄДРПОУ 43971343).

Суддя Р.П. Качур