ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/12177/24
Провадження № 22-ц/820/74/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
секретар судового засідання – Дубова М.В.,
за участю: представника апелянтки ОСОБА_1 – адвоката Рохова О.В., 
представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Дев`ятки О.Г.,
представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Шарко М.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/12177/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2025 року, в складі судді Заворотної О.Л., у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Дочірнього підприємства «Районний транспортний дім» Відкритого акціонерного товариства МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс», ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними: договір комісії від 17 травня 2021 року №3133-167, укладений між ТОВ «М.В.Л. ГРУП» та ОСОБА_2 ; договір купівлі-продажу від 17 травня 2021 року №3133-167, укладений між ТОВ «М.В.Л. ГРУП» та ОСОБА_3 , зареєстрований в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Хмельницькій області 20 травня 2021 року; договір комісії від 17 травня 2021 року №3132-167, укладений між ТОВ «М.В.Л. ГРУП» та ОСОБА_2 ; договір купівлі-продажу від 17 травня 2021 року №3132-167, укладений між ТОВ «М.В.Л. ГРУП» та ОСОБА_3 , зареєстрований в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Хмельницькій області 20 травня 2021 року; договір застави транспортних засобів від 29 червня 2021 року, укладений між ДП «Районний транспортний дім» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І., зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №29044506; договір відступлення права вимоги від 06 лютого 2024 року, укладений між ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Дудар К.Д., зареєстрований в реєстрі за №264.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , під час якого було придбано два зернозбиральних комбайни, які за спільною домовленістю подружжя були зареєстровані на ОСОБА_2 . Також, за спільною домовленістю між подружжям комбайни мали бути передані в оренду з метою отримання орендної плати. В березні 2024 року позивачці стало відомо про продаж комбайнів у 2021 році, на що вона своєї згоди не надавала.
ОСОБА_2 пояснив, що продаж комбайнів був здійснений без його згоди на підставі договорів комісії з ТОВ «М.В.Л. ГРУП», в яких був підроблений підпис ОСОБА_2 . З приводу цього, за його заявою, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві в Єдиному реєстрі досудових розслідувань внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження № 12024100100001347.
17 травня 2021 року ТОВ «М.В.Л.ГРУП» на підставі договору комісії уклало з ОСОБА_3 договори купівлі-продажу, на підставі яких комбайни були зареєстровані за ОСОБА_3 в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Хмельницькій області. Відповідно до пункту 1.1. договору застави транспортних засобів від 29 червня 2021 року, укладеного між ДП «Районний транспортний дім» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» та ОСОБА_3 (заставодавець), останній для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором поставки №09/06/21 від 09 червня 2021 року, передав у заставу ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» зазначені комбайни.
На підставі договору відступлення права вимоги від 06 лютого 2024 року, укладеного між ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» та ОСОБА_4 , ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» передало ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 прийняв всі права та обов`язки за договором застави транспортних засобів від 29 червня 2021 року, предметом якого є спірні комбайни.
Позивачка вважає, що вказані договори підлягають визнанню недійсними, оскільки придбані під час шлюбу 27 травня 2019 року за спільні кошти, комбайни належали позивачці та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Оскільки предметом спору є зернозбиральні комбайни, тому правочин щодо їх відчуження виходить за межі дрібного побутового та потребував згоду позивачки як другого із співвласників, проте таку згоду позивачка не надавала. Укладення ОСОБА_2 договорів комісії без згоди позивачки, з огляду на те, що покупець комбайнів – ОСОБА_3 діяв недобросовісно, є підставою для визнання їх недійсними.
У разі визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу комбайнів, підлягають визнанню недійсними і похідні вимоги – про визнання недійсними договору застави транспортних засобів та договору відступлення права вимоги. В даному випадку задоволення позову буде мати наслідком повернення спірного майна у спільну власність подружжя, що свідчить про ефективність обраного позивачкою способу захисту своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачкою обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки ефективним способом захисту порушеного права власності позивачки є вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння. Право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що спірні комбайни були відчужені на підставі договорів комісії, укладених між власником комбайнів ОСОБА_2 , як комітентом, та ТОВ «М.В.Л.ГРУП», як комісіонером. При цьому, позивачка стороною цих правочинів не була. Тому, висновок суду про те, що ефективним способом захисту права позивачки мало бути звернення із віндикаційним позовом, є помилковим. 
Фактичними підставами позову позивачка зазначила тривалі тісні та довірительні відносини, які склались з 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлення та ведення спільного бізнесу, використання ОСОБА_3 копії паспорту ОСОБА_2 при укладенні спірних договорів, що свідчить про те, що на момент укладення договорів ОСОБА_3 не міг не знати про те, що комбайни належать подружжю на праві спільної сумісної власності і що ОСОБА_2 не отримав згоду іншого подружжя на їх продаж. За таких обставин, укладення ОСОБА_2 договорів комісії без згоди позивачки, з огляду на те, що покупець комбайнів ОСОБА_3 діяв недобросовісно, є підставою для визнання їх недійсними. У разі визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу комбайнів, підлягають визнанню недійсними і похідні вимоги – про визнання недійсними договору застави транспортних засобів та договору відступлення права вимоги. В даному випадку задоволення позову буде мати наслідком повернення спірного майна у спільну власність подружжя, що свідчить про ефективність обраного позивачкою способу захисту своїх прав.

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та справу призначено до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим, судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Оскаржуваним рішенням встановлено, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа №686/14035/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна, а саме про витребування у відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в тому числі, зернозбирального комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 , а також зернозбирального комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 . Отже, провадження у справі за позовними вимогами про недійсність договорів не призведе до поновлення прав позивача через його неефективність, адже вимоги не відповідають змісту порушеного права та характеру правопорушення. Вважає, що за результатами розгляду вказаної справи може бути відновлений правовий режим спільної сумісної власності подружжя на спірне майно, в тому числі зернозбиральні комбайни. Оскільки позивачка вважає, що її право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування майна, а рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на неправильно обраний спосіб захисту.
Апелянтка ОСОБА_1 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.
В судовому засіданні представник апелянтки ОСОБА_1 – адвокат Рохов О.В. вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, наведених в ній.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. 
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Дев`ятка О.Г. вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, наведених в ній.
Представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Шарко М.В. проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп», Дочірнє підприємство «Районний транспортний дім» Відкритого акціонерного товариства МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що ОСОБА_1 з 04 листопада 1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .
За час перебування в шлюбі ОСОБА_2 придбав два зернозбиральних комбайни, а саме: 
-зернозбиральний комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 , який був зареєстрований Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 27 травня 2019 року, на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 27 травня 2019 року; 
-зернозбиральний комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 , який був зареєстрований Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 27 травня 2019 року, на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 від 27 травня 2019 року.
Зазначені зернозбиральні комбайни були зареєстровані на ОСОБА_2 .
Згідно з договором комісії від 17 травня 2021 року №3133-167 ТОВ «М.В.Л. ГРУП», як комісіонер, зобов`язалось за рахунок комітента, ОСОБА_2 , здійснити від свого імені та за комісійну плату продаж фізичній або юридичній особі зернозбирального комбайну марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 (пункт 1.1. договору). Виконання договору комісії передбачало укладення від імені комісіонера договору купівлі-продажу транспортного засобу з покупцями на користь комітента за його рахунок, здійснення інших дій, пов`язаних з виконанням цього договору. Відповідно до договору транспортний засіб продається за ціною, що становить 10000 грн.
На виконання договору комісії 17 травня 2021 року сторони склали акт приймання-передачі машини – комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 .
17 травня 2021 року ТОВ «М.В.Л. ГРУП» на підставі договору комісії уклало з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу №3133-167 комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу становила 10000 грн.
На виконання договору купівлі-продажу №3133-167 17 травня 2021 року сторони склали акт приймання-передачі машини – комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 .
Згідно з договором комісії від 17 травня 2021 року №3132-167 ТОВ «М.В.Л. ГРУП», як комісіонер, зобов`язалось за рахунок комітента, ОСОБА_2 , здійснити від свого імені та за комісійну плату продаж фізичній або юридичній особі зернозбирального комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 (пункт 1.1. договору). Виконання договору комісії передбачало укладення від імені комісіонера договору купівлі-продажу транспортного засобу з покупцями на користь комітента за його рахунок, здійснення інших дій, пов`язаних з виконанням цього договору. Відповідно до договору транспортний засіб продається за ціною, що становить 10000 грн.
На виконання договору комісії 17 травня 2021 року сторони склали акт приймання-передачі машини – комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 .
17 травня 2021 року ТОВ «М.В.Л. ГРУП» на підставі договору комісії уклало з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу №3132-167 комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу становила 10000 грн.
На виконання договору купівлі-продажу 17 травня 2021 року сторони склали акт приймання-передачі машини – комбайна марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 .
На підставі зазначених договорів купівлі-продажу комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 від 20 травня 2021 року) та комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 від 20 травня 2021 року) були зареєстровані за ОСОБА_3 в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Хмельницькій області.
09 червня 2021 року між ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» та ТОВ «Колмексім» укладено договір поставки №09/06/21 (основний договір), відповідно до пункту 1.1. якого за даним договором постачальник зобов`язується передати у власність покупця у встановлений договором строк соняшник врожаю 2021 року, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору.
29 червня 2021 року ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець) уклали договір застави транспортних засобів, посвідчений приватний нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. та зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №29044506. Відповідно до пункту 1.1. договору застави заставодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором поставки №09/06/21 від 09 червня 2021 року та можливих змін та доповнень до нього, неустойки (штрафу, пені), вчасного та в повному обсязі погашення основної суми боргу за договором поставки, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передав в заставу ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» зернозбиральний комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_7 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області та зернозбиральний комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, заводський номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_7 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області. 
06 лютого 2024 року ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» та ОСОБА_4 уклали договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Дудар К.Д., зареєстрований в реєстрі за №264, відповідно до якого ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» передало ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 прийняв від ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» всі права та обов`язки ДП «РТД» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» за договором застави транспортних засобів, посвідченим 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І., реєстр. №1236, предметом якого є зернозбиральний комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_7 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області 20 травня 2021 року, та зернозбиральний комбайн марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, з заводським номером НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_7 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області 20 травня 2021 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частинами першою, другою статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. 
За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.
Частиною третьою статті 61 СК України визначено, що, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частин другої, третьої статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).
За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном згідно із частиною першою статті 319 ЦК України. Однак розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України).
Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень (частини перша, друга та четверта статті 369 ЦК України).
Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частини перша, друга статті 65 СК України).
Зазначені приписи не тільки забезпечують права одного з подружжя, а й обмежують права іншого з подружжя у відчуженні спільного подружнього майна, оскільки ставлять правомочності одного з подружжя на відчуження майна в залежність від наявності належним чином оформленої згоди іншого з подружжя на таке відчуження. Відсутність такої згоди свідчить про відсутність повноважень в одного з подружжя (відчужувача) на відчуження подружнього майна.
Тобто, відсутність згоди одного зі співвласників (колишнього подружжя) на розпорядження майном може бути підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним, і такий спосіб захисту порушеного права власності одного з подружжя може бути ефективним у випадку заявлення позивачем позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину.
Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі ОСОБА_2 придбав два зернозбиральних комбайни, які є предметом спору, згоду на відчуження яких позивачка ОСОБА_1 не давала. 
ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом вказувала, що в період шлюбу із ОСОБА_2 придбано майно (два зернозбиральні комбайни), яке є спільною сумісною власністю подружжя, яке ОСОБА_2 без згоди позивачки відчужив на користь ОСОБА_3 . Зазначила, що тривалі тісні та довірительні відносини, які склались з 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлення та ведення спільного бізнесу, використання ОСОБА_3 копії паспорту ОСОБА_2 при укладенні спірних договорів свідчать про те, що на момент укладення договорів ОСОБА_3 не міг не знати про те, що комбайни належать подружжю на праві спільної сумісної власності і що ОСОБА_2 не отримав згоду іншого подружжя на їх продаж. За таких обставин, укладення ОСОБА_2 договорів без згоди позивачки, з огляду на те, що покупець комбайнів ОСОБА_3 діяв недобросовісно, є підставою для визнання їх недійсними.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_2 не підписував договори комісії, на підставі яких ОСОБА_3 набув право власності на спірні комбайни, та фактично майно вибуло із власності відповідача поза його волею. Крім цього, в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа № 686/14035/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна, а саме, витребування в ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 спірних зернозбиральних комбайнів.
Вирішуючи питання ефективності способу захисту порушеного права шляхом пред`явлення позовних вимог про визнання договору недійсним, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі №125/2157/19 виснувала, що пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору є ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, у тому числі шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо. При цьому підлягає встановленню добросовісність, насамперед, набувача за таким договором (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 (пункт 8.67.)).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15 зазначила, що сама по собі відсутність письмової згоди одного з подружжя на відчуження спільного сумісного майна не є достатньою підставою для визнання відповідного правочину недійсним. Необхідно, щоб той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та кінцевий набувач – контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема щоб кінцевий набувач знав чи за обставинами справи не міг не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладав договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.
У постанові від 22 вересня 2022 року у справі №125/2157/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що презумпція розпорядження спільним майном одним із подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно. Тому укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той із подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.
Добросовісність – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).
Недобросовісною є особа, яка знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18).
Отже, із наведеного вище слідує, що можливість визнання недійсними договорів щодо розпорядження майном, яке перебуває в спільній власності, залежить від встановлення недобросовісності третьої особи – контрагента за таким договором.
Тому під час розгляду спорів про недійсність договорів у зв`язку з ненаданням одним із подружжя згоди на відчуження спільного майна слід з`ясувати, чи був добросовісним набувач такого майна (контрагент за договором), зокрема, у даній справі підлягає з`ясуванню чи знав ОСОБА_3 про те, що транспортні засоби (комбайни) є спільним майном подружжя, та що відсутня згода іншого співвласника на відчуження цього майна.
У даній справі встановлено, що спірні транспортні засоби (комбайни) придбані в період зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, за якою частки подружжя є рівними, не спростована.
Отже, на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу транспортних засобів продавець повинен був повідомити покупцю, що транспортні засоби перебувають у спільній сумісній власності подружжя, діючи як доброчесний учасник договірного процесу, який повинен був дотриматися певного стандарту порядної поведінки та проявити розумну обачність, укладаючи договір купівлі-продажу транспортних засобів без згоди позивачки.
Як встановлено судом, оспорювані договори комісії та договори купівлі-продажу транспортних засобів не містять будь-яких посилань на те, що комбайни на момент їх продажу перебували у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_5 і що про це було повідомлено покупцю ОСОБА_3 . Будь-які докази поінформованості ОСОБА_3 про те, що відчужувані комбайни належать подружжю на праві спільної сумісної власності і що той із подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя, не надано.
Посилання позивачки на використання ОСОБА_3 копії паспорта ОСОБА_2 при укладенні спірних договорів є безпідставними, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини матеріали справи не містять. При цьому, самі лише твердження позивачки про нібито використання відповідачем ОСОБА_6 копії паспорта ОСОБА_2 не можуть вважатися доказами у розумінні вимог цивільного процесуального законодавства та не свідчать про обізнаність покупця з сімейним станом продавця або правовим режимом спірного майна. 
Аналогічно, посилання на тривалі ділові та довірчі відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на спільне ведення бізнесу, а також перерахування коштів 13.10.2021 на рахунок сина ОСОБА_2 не підтверджують факту обізнаності покупця про те, що спірні комбайни належали подружжю на праві спільної сумісної власності та що згода другого з подружжя на їх відчуження відсутня. Крім того, перерахування коштів відбулося після укладення договорів купівлі – продажу комбайнів.
Наданий позивачкою договір позики від 21.10.2019, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , може підтверджувати виключно існування правовідносин позики між зазначеними особами та не містить будь-яких відомостей про участь позивачки у таких правовідносинах, її згоду, як дружини, на передачу коштів або повідомлення відповідача ОСОБА_3 про перебування відповідача ОСОБА_2 у шлюбі. 
Інших доказів, які б свідчили про те, що на момент укладення оспорюваних договорів покупець знав або повинен був знати про належність транспортних засобів подружжю на праві спільної сумісної власності та відсутність згоди позивачки на їх відчуження, позивачкою не надано. При укладенні договорів комісії та договорів купівлі – продажу комбайнів відповідача ОСОБА_3 не повідомляли про належність комбайнів на праві спільної сумісної власності та наявність іншого співвласника ОСОБА_1 . Не повідомляв про факт перебування у шлюбі також ОСОБА_2 при укладенні договору комісії.
Обов`язок доказування наявності недобросовісної поведінки контрагента лежить на позивачеві. Оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження недобросовісної поведінки ОСОБА_3 , тому відсутні підстави для визнання недійсними договорів комісії та купівлі-продажу.Оскільки інші позовні вимоги про визнання недійсним договору застави та договору про відступлення права вимоги є похідними, то у їх задоволенні також необхідно відмовити.
За таких обставин, оскільки суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, проте помилився щодо мотивів, то рішення суду слід змінити, виклавши його мотивувальну частини у редакції цієї постанови.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов’язуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. 

Судові витрати 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 січня 2026 року.

Судді: Т. В. Спірідонова
Р. С. Гринчук
А. М. Костенко