Справа №742/6585/25 
Провадження №2/731/105/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року       с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Смаглюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», поданим представником за довіреністю Волчек Наталією Миколаївною, до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2026 року представник за довіреністю Волчек Н.М., діючи в інтересах АТ «СК «АРКС», шляхом використання поштового зв`язку, звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з вказаним позовом, який на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України було направлено до Варвинського районного суду Чернігівської області.
В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на те, що 31 жовтня 2017 року між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 , як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 364331а7км. Предметом даного Договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 .
26 грудня 2017 року о 23:35 відповідач по справі ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_2 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 , належним страхувальнику ОСОБА_2 . Відповідно до довідки про ДТП та постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2018, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України 
Оскільки за результатами даної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, страхувальник ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до позивача, надавши всі необхідні документи, що і стало обґрунтуванням для складення відповідних страхових актів. На підставі яких АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 51 707,87 грн.
Позивач зазначає, що оскільки винуватцем ДТП є відповідач ОСОБА_1 , а його цивільна відповідальність на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», то остання, керуючись ст. 22 та 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала на користь позивача страхове відшкодування у розмірі – 29 389,87 грн.
Таким чином, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування склав – 51 707,87 грн, при цьому страховою відповідача було покрито лише шкоду в розмірі – 29 389,87 грн, то залишок шкоди, який становить – 22 318 грн, на переконання позивача, відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1187, 1194 ЦК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06 лютого 2026 року.
 
15 січня 2026 року, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про застосування строків позовної давності, та вважає, що строк позовної давності має відраховуватись з дати останньої сплати щодо відновлюваного ремонту, що відбулась 26 лютого 2018 року, а строк позовної давності закінчується 28 лютого 2021 року.
16 січня 2026 року від представника позивача до суду надійшли пояснення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, відповідно до якої представник зазначає, що строки для звернення до суду не пропущено, посилаючись на наявність підстав для подовження строків на підставі положень Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Представник позивача АТ «СК «АРКС», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечило. У прохальній частині позову наполягали на здійсненні розгляду справи за відсутності їхнього представника.
 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 69). Причини неявки до суду не повідомляв.
 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення зазначеного позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (20 червня 2019 року здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») в особі Алейнікова Олексія Миколайовича, який діяв на підставі Генеральної довіреності № 119-16Д/РС від 09 грудня 2016 року, як страховиком, та ОСОБА_2 як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 364331а7км, свідченням чого є його відповідна копія (а.с. 32-39).
 
Відповідно до умов вказаного Договору добровільного страхування, предметом даного договору є страхування транспортного засобу: легковий автомобіль марки «Suzuki», модель «SX 4», номер кузова № НОМЕР_3 , 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; вигодонабувач та власник: ОСОБА_2 ; страхова сума – 198 100 грн; страховий тариф - 3,0600%; страховий платіж 6 061,86 грн; строк дії договору з 08 листопада 2017 року по 07 листопада 2018 року (п. 1-18 Договору № 364331а7км). 
У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником автомобіля марки «Suzuki SX 4» державний номерний знак НОМЕР_4 є ОСОБА_2 (а.с. 40).
На переконання суду, вказаний правочини є правомірним, адже у розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні.
Згідно з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 26 грудня 2017 року (а.с. 25, 26), дорожньо-транспортна пригода сталася по вул. Печерська, 6, с. Чайки, де транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який не врахував стан дорожнього покриття, не обрав безпечної швидкості руху та виїхав на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki SX 4», д.н.з. НОМЕР_4 , належним ОСОБА_2 . За результатами чого були виявлені видимі пошкодження переднього бампера, капоту, правого переднього крила, ланжерону, решітки радіатора, номерного знаку, стійки та кріплення передньої фари транспортного засобу «Suzuki SX 4», д.н.з. НОМЕР_4 .
 
Згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року у справі № 369/419/18, вказана дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення відповідачем – ОСОБА_1 ПДР України (ст. 124 КУпАП) (а.с. 13). Зазначене також підтверджується довідкою № 3018010327882838 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою 15 лютого 2018 року Києво-Святошинським відділом поліції ГУНП в Київській області (а.с. 14). Отже, вина відповідача ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
29 грудня 2017 року було складено Акт технічного стану, транспортного засобу марки «Suzuki SX 4», номер кузова №  НОМЕР_3 , 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , де вказано характер наявних пошкоджень, а також, долучено відповідну ілюстративну таблицю з фотозображеннями даного автомобіля, з фіксацією пошкоджень (а.с. 27-31).
 
На підставі ремонтної калькуляції № 1.003.17.0 від 15 січня 2018 року (справа № 1.003.17.0021561), виконаної за допомогою системи Audatex, рекомендованої п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.03 року, згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «Suzuki SX 4», державний номер НОМЕР_4 та використаних при цьому деталей, запчастин та матеріалів становить 45 812,59 грн (а.с. 20, 21).
Відповідно до копії Рахунку на оплату по замовленню № 13582, від 30 грудня 2017 року, наданого ФОП ОСОБА_4 , загальна вартість відновлювальних робіт даного транспортного засобу становить – 45 812,59 грн (а.с. 19), що узгоджується з відповідним розрахунком страхового відшкодування здійсненого позивачем (а.с. 17).
 
Також згідно копії Рахунку на оплату по замовленню № 1586, від 14 лютого 2018 року, наданого ФОП ОСОБА_4 , загальна вартість за товари для даного транспортного засобу становить – 5 895,28 грн (а.с. 22), що узгоджується з відповідним розрахунком страхового відшкодування доплати здійсненого позивачем (а.с. 18).
 
У зв`язку з цим, АТ «СК «АХА Страхування» сплатило вказану суму страхового відшкодування в розмірі – 45 812,59 грн, згідно страхового акту № AXA2354262 від 22 січня 2018 року, а також здійснила відшкодування в розмірі – 5 895,28 грн, згідно страхового акту № AXA2361852 від 22 лютого 2018 року на користь ФОП ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування щодо ОСОБА_2 (а.с. 15, 16), що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень № 414263 від 24 січня 2018 року та № 425568 від 26 лютого 2018 року (а.с. 11, 12).
На підтвердження виконаної роботи, наданої ФОП ОСОБА_4 було складено акт наданих послуг № 13581 від 22 лютого 2018 року на загальну суму – 45 812,59 грн, а також акт наданих послуг № 1586 від 17 лютого 2018 року на загальну суму – 5 895,28 грн (а.с. 23, 24).
 
Визначення вартості відновлювального ремонту на підставі даних ремонтної калькуляції узгоджується і з положеннями частини 2 статті 1192 ЦК України, відповідно до яких розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Слід зазначити, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
 
За приписом п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завданий збиток.
 
У зв`язку з цим, зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі страхового полісу 002428726, застрахованого у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 41), позивач звернувся до вказаної страхової компанії з вимогою про відшкодування шкоди, яку було ними покрито частково у розмірі – 29 389,87 грн, про що свідчить копія листа про прийняте рішення № 12/6785 від 04 листопада 2024 року та копія платіжного доручення № ID-108457 на вказану суму (а.с. 42, 43).
 
Задоволення страховиком відповідача вимоги позивача не в повному обсязі, а лише в розмірі визначеного матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, ґрунтується на положеннях статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми яких передбачають відшкодування страховиком витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
 
Відтак різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та сумою, отриманою від страхової компанії відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», становить 22 318 грн = (51 707,87 грн – 29 389, 87 грн).
 
У зв`язку з цим, 14 листопада 2024 року позивачем була направлена на адресу відповідача ОСОБА_1 претензія про відшкодування шкоди у порядку регресу вих. №СУ/011863/4-3 (а.с. 10), з вимогою відшкодувати кошти у розмірі 22 318 грн, шляхом їх перерахування за відповідними банківськими реквізитами, однак, як вбачається з матеріалів справи та стороною відповідача не спростовано, вказана претензія була залишена відповідачем без реагування.
 
Суд зважає, що відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
За вимогами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
 
Таким чином заподіювач шкоди має нести відповідальність в межах дійсного розміру спричиненої шкоди.
 
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором страхування, можливе за умови, що згідно з цим договором у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
 
Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі №6-2878цс15, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
У справі встановлено та не оспорюється те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в загальній сумі – 51 707,87 грн, у повному обсязі, на рахунок ФОП ОСОБА_4 . Вказане є належним твердженням виконання позивачем покладеного на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування стороні потерпілого, а тому позивач набув права зворотної вимоги до відповідача.
 
Таким чином, оскільки страховою компанією відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», виплаченої страхової виплати в рахунок відшкодування шкоди, завданої в ДТП власнику автомобіля марки «Suzuki SX 4», д.н.з. НОМЕР_4 , не достатньо, то її різниця підлягає стягненню з відповідача.
 
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
 
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
 
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі № 464/5150/16-ц (провадження № 61-15974св20).
 
Щодо застосування строків позовної давності слід зазначити наступне.
Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду клопотання про застосування строків позовної давності, яке обґрунтовано тим, що вказані строки мають відраховуватись з дати останньої сплати щодо відновлюваного ремонту, яка відбулась 26 лютого 2018 року, а строк позовної давності закінчується 28 лютого 2021 року, а відтак позивачем, на думку відповідача, було пропущено строки звернення до суду із зазначеним позовом.
Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі ст.ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.
При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК України, а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
У рамках даної справи розглядаються відносини суброгації, коли відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні зі збереженням самого зобов`язання, у такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору майнового страхування, до страховика у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку.
Водночас, 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто, строк позовної давності за вимогами позивача в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.
Також, підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 «Про несення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві положення» Цивільного кодексу України пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії».
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та який наразі триває.
Перебіг строків позовної давності було відновлено, а саме виключено пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025.
Закон набрав чинності 04.09.2025, а отже саме з цієї дати перебіг позовної давності поновлено.
Отже, строк позовної давності в межах даної справи обчислюється з 27 грудня 2017 року до 02 квітня 2020 року та з 04 вересня 2025 року до 02 грудня 2025 року.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем на момент звернення з позовом до суду не пропущений встановлений ст. 258 Цивільного кодексу України строк позовної давності.
У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, а також щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача АТ «СК «АРКС» у повному обсязі та стягненні з відповідача страхового відшкодування у розмірі 22 318 грн 
 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ними судовий збір у сумі 3 028 грн (а.с. 1, 59).
 
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд –
 
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове компанія «АРКС» (юридична адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070; код ЄДРПОУ 20474912) суму сплаченого відшкодування у розмірі 22 318 (двадцять дві тисячі триста вісімнадцять) гривень, та судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, а всього стягнути 25 346 (двадцять п`ять тисяч триста сорок шість) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко