ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 670/66/25
Провадження № 22-ц/820/50/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю представника позивачки  ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Овсієнка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом  ОСОБА_2 до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (далі – Рада) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , внаслідок чого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,728 га на території Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та житловий будинок по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , внаслідок чого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,805 га на території Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. За життя (10 квітня 2022 року) ОСОБА_5 і ОСОБА_6 склали заповіти, якими все своє майно заповіли позивачці. До дня смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проживали по АДРЕСА_2 . Про смерть ОСОБА_5 і ОСОБА_6 позивачка довідалася лише в червні 2024 року, у зв`язку з чим вона не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк. Позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона не знала про смерть спадкодавців.
За таких обставин ОСОБА_2 просила суд визначити додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою суду від 26 лютого 2025 року залучив ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2025 року в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_4 є спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 у встановленому порядку. Відтак саме ОСОБА_4 , а не Рада, є належним відповідачем у справі. Оскільки ОСОБА_2 пред`явила позов до неналежного відповідача, то цей позов не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визначити їй додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_2 послалася на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 пропущено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з поважних причин, оскільки вона не проживала спільно зі спадкодавцями та не знала про їх смерть. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не подали відзив на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини шостої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в частині первісних позовних вимог ОСОБА_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
10 квітня 2002 року ОСОБА_6 і ОСОБА_5 склали заповіти, посвідчені секретарем Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Тарнаруцькою Е.А. (зареєстровано в реєстрі за №15 і №16), яким усе своє майно заповіли ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,728 га на території Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та житловий будинок по АДРЕСА_1 .
На день смерті ОСОБА_5 проживав разом із дружиною ОСОБА_6 у житловому будинку по АДРЕСА_2 .
Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не була заведена.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,805 га на території Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.
Рішенням Горохівського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2025 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3 .
18 червня 2024 року ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Янцеловській В.О. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Волошина С.А. від 30 грудня 2024 року №146/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 2 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
В силу статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Як передбачено статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Із положень статті 1277 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
У частині першій статті 4 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що суб`єктами цивільних відносин можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Ці особи вправі захистити свої порушені, невизнані чи оспорювані права, свободи та інтереси, пред`явивши відповідний позов до суду. Відповідачами за таким позовом є особа та/або держава, територіальна громада, які мають безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушили, не визнали або оспорили його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.
Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року у справі №642/6181/16-ц).
Спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємці набувають право на спадщину лише за умови, що вони віднесені законом до спадкоємців померлої особи (за законом або за заповітом) та прийняли спадщину в установленому порядку.
Діти та подружжя віднесені до спадкоємців першої черги за законом.
Для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, перебіг якого починається з дня смерті спадкодавця. У цей строк спадкоємець, який не проживав із спадкодавцем, вправі подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом указаного строку спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він є таким, що не прийняв її. Якщо на час відкриття спадщини спадкоємець постійно проживав із спадкодавцем, то він є таким, що прийняв спадщину. 
У разі пропущення спадкоємцем шестимісячного строку для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити додатковий строк для її прийняття.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_2 є спадкоємицею ОСОБА_6 за заповітом. У визначений законом строк ОСОБА_2 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 . Водночас ОСОБА_4 є спадкоємицею ОСОБА_6 першої черги за законом. Оскільки ОСОБА_4 постійно проживала з матір`ю ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, то вона прийняла цю спадщину в установленому порядку.
ОСОБА_2 пред`явила позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до Ради, хоча спадщина ОСОБА_6 не є відумерлою. ОСОБА_4 як спадкоємиця ОСОБА_6 має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами і має брати участь у справі як відповідачка.
ОСОБА_4 не була залучена до участі у справі в цьому статусі, а брала участь у судовому процесі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, тобто вона була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 49 ЦПК України.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки його пред`явлено до неналежного відповідача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.
Посилання ОСОБА_2 на наявність підстав для задоволення позову не відповідають чинним нормам закону та фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.
Висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим позиціям Верховного Суду щодо підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки у справах, в яких судом касаційної інстанції викладені правові висновки, позови пред`явлені до належних відповідачів.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду в оскаржуваній частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням вимог закону, а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 січня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Мусієнко М.Б.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 39