ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 947/15636/23
провадження № 61-2181св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І.,

учасники справи:
позивач - керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, 
відповідач -  ОСОБА_1 , 
третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Одеського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2023 року керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради - Радолов А. К. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі ? Управління ДАБК) про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до розділу об`єкту нерухомого майна, звільнення земельної ділянки.
Позов мотивований тим, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД101230105724 під назвою «Реконструкція 2-поверхового індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 з цокольним поверхом та нове будівництво 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210)» внесено недостовірні дані щодо експертизи проєктної документації, яка в дійсності не проводилась, а також земельної ділянки, на якій розташовано реконструйований об`єкт будівництва, оскільки в результаті реконструкції об`єктом будівництва самовільно зайнято землі територіальної громади міста Одеси - 57,5 кв. м та 132,5 кв. м. 
Відповідач за результатами реконструкції незаконно зареєстрував за собою право власності на збільшену площу житлового будинку з 712 кв. м на 817,8 кв. м, який внаслідок реконструкції набув ознак самочинного будівництва, оскільки займає землю територіальної громади міста Одеси площею 57,5 кв. м та 132,5 кв. м, які не відводились ОСОБА_1 для такої мети. 
Просить суд:
скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОД101230105724, зареєстровану 06 січня 2023 року Управлінням ДАБК;
визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіної І. С. від 16 січня 2023 року за індексним номером 66104187, яким зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна та збільшено загальну площу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 712 кв. м на 817,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2158920551101);
зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м. Одеси площею 57,5 кв. м, що має 6 поворотних точок з наступними координатами: № 1- координати: Х -9298,12, Y -1267,64; № 2-координати: Х -9292,94, Y -1274,38; № 3-координати: Х -9291,65, Y -1278,67; № 4-координати: Х -9292,13, Y -1278,73; № 5-координати: Х -9292,6,, Y -1279,64; № 6-координати: Х -9301,84, Y -1274,97 шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку, а саме літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2158920551101), відповідно до проєктної документації, розробленої ОСОБА_2 , реєстраційний номер PD01:6653-6116-0732-8707;
зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси площею 132,5 кв. м, що має 7 поворотних точок з наступними координатами: № 1- координати: Х -9270,18, Y -1235,94; № 2-координати: Х -9280,15, Y -1230,82; № 3-координати: Х -9274,85, Y -1220,03; № 4-координати: Х -9270,77, Y -1221,93; № 5-координати: Х -9280,93, Y -1222,29; № 6-координати: Х -9267,23, Y -1224,31; № 7-координати: Х -9265,5, Y -1226,81, самовільно зайняту фундаментом та котлованом (будівельним майданчиком) в ході проведення реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2158920551101), шляхом приведення зазначеної земельної ділянки до попереднього стану.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року позов задоволено.
Скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОД101230105724, зареєстровану 06 січня 2023 року Управлінням ДАБК.
Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіної І. С. від 16 січня 2023 року за індексним номером 66104187, яким зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна та збільшено загальну площу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 712 кв. м на 817,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2158920551101).
Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м. Одеси площею 57,5 кв. м, що має 6 поворотних точок з наступними координатами: № 1- координати: Х -9298,12, Y -1267,64; № 2-координати: Х -9292,94, Y -1274,38; № 3-координати: Х -9291,65, Y -1278,67; № 4-координати: Х -9292,13, Y -1278,73; № 5-координати: Х -9292,6, Y -1279,64; № 6-координати: Х -9301,84, Y -1274,97 шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку, а саме одноповерхової літньої кухні з експлуатуємою покрівлею за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2158920551101), відповідно до проєктної документації, розробленої ОСОБА_2 , реєстраційний номер PD01:6653-6116-0732-8707.
Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси площею 132,5 кв. м, що має 7 поворотних точок з наступними координатами: № 1- координати: Х -9270,18, Y -1235,94; № 2-координати: Х -9280,15, Y -1230,82; № 3-координати: Х -9274,85, Y -1220,03; № 4-координати: Х -9270,77, Y -1221,93; № 5-координати: Х -9280,93, Y -1222,29; № 6-координати: Х -9267,23, Y -1224,31; № 7-координати: Х -9265,5, Y -1226,81, самовільно зайняту фундаментом та котлованом (будівельним майданчиком) в ході проведення реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2158920551101), шляхом приведення зазначеної земельної ділянки до попереднього стану.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 10 736,00 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що замовником будівництва ОСОБА_1 до декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОД101230105724, зареєстрованої 06 січня 2023 року, внесено недостовірні дані про те, що реконструкція об`єкта проведена лише на земельній ділянці з кадастровим номером 5110136900:39:007:0210, що не відповідає дійсності, оскільки об`єктом будівництва в тому числі частково забудовано несформовані земельні ділянки територіальної громади міста Одеси площею 57,5 кв. м та 132,5 кв. м, які не відводились ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, а також зважаючи на недостовірні дані щодо проведення експертизи проєкту будівництва, тому суд вважав, що позовні вимоги в частині скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД101230105724 підлягають задоволенню.
Суд приймає до уваги та вважає допустимим доказом висновок комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 15/23 від 10 квітня 2023 року, виконаний судовим експертом Рапач К. В., яким встановлено, що фактично виконані будівельні роботи не відповідає проєктній документації та вимогам нормативно-правових актів, а саме не відповідає генплану ескізного проєкту; літня кухня виходить за межі земельної ділянки; улаштовано фундаменти та котлован (будівельний майданчик) з західної сторони обстежуваного будинку, що не відображено у проєкті та виходить за межі земельної ділянки; фактична загальна, житлова та нежитлова площа реконструйованого будинку не відповідає проєктній документації, розробленій генеральним проєктувальником ОСОБА_2 в складі «URBAN-CROUP»; в порушення п. 5 містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва, у зв`язку з тим, що ділянка проєктування знаходиться в зоні складних інженерно-геологічних умов (над верхньою терасою берегових схилів), до початку проєктування необхідно було отримати технічні умови в управлінні інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, провести вишукувальні роботи, а також провести аналіз впливу об`єкта будівництва на стійкість берегових схилів (а. с.102, т. 1). В результаті проведеного дослідження та геодезичних вишукувань, за допомогою системи координат меж земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:39:007:0210, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що об`єкт будівництва виходить на несформовані земельні ділянки, площею 57,5 кв. м та 132,5 кв. м (а. с. 90, 102, 107).
Крім того, в матеріалах справи є численні висновки експертів, зроблені на замовлення відповідача, зокрема наступні: висновок судового експерта Накул О. М. № 09/26 від 26 вересня 2023 року (а. с. 28, 44, т. 2), висновок експерта Мішина В. М. з оцінки технічного стану споруди підпірної стінки території, розташованої в АДРЕСА_5 за № 46-1221/ЕО від 13 грудня 2021 року (а. с. 51, 61, т. 2); висновок ПП «Начало» № 802/1-21 від серпня 2021 року щодо інженерно-геологічних умов спірної ділянки (а. с. 64, т. 2); технічний звіт ТОВ «Геомонітор» на геодезичні вишукування за адресою: АДРЕСА_4 . Судом були досліджені вказані докази /висновки/ та встановлено, що розроблена проєктна документація генеральним проєктувальником ОСОБА_2 в складі «URBAN-CROUP» на об`єкт відповідає основним вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, що також підтверджено висновком судового експерта Рапач К. В. Інші висновки/звіти фактично досліджують протиаварійні заходи з посилення конструкції підпірної стінки, на якій розташовано літнє приміщення, надають оцінку технічного стану споруди підпірної стінки території, або опис системи координат земельної ділянки, однак суд вважає, що вказані докази жодним чином не спростовують той факт, що за наслідками проведення реконструкції житлового будинку та нового будівництва літньої кухні з експлуатуємою покрівлею за адресою: АДРЕСА_1 забудовано землі територіальної громади міста Одеси, площею 57,5 кв. м та 132,5 кв. м, які не відводились ОСОБА_1 для такої мети, а тому в силу частини першої статті 376 ЦК України реконструйований об`єкт нерухомого майна набув ознак самочинного будівництва. Зазначене також підтверджується листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 10 травня 2023 року за № 01-19/725.
Відповідно до відповіді Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 01 листопада 2023 року вбачається, що було розглянуто звернення ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у приватну власність вказаних земельних ділянок площею 57 кв. м та 132 кв. м, але відмовлено.
Крім того, часткове визнання позову вбачається із тексту заяви про скасування заходів забезпечення позову від 27 травня 2024 року, де зазначено, що відповідач на даний час погоджується з вимогами позивача щодо перебудови приміщення літньої кухні у відповідності до проєкту реконструкції і готовий приступити до робіт негайно (а. с. 90, т.3). Проте представник позивача у судових дебатах просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі, тобто пояснення і дії сторони відповідача носять суперечливий характер, оскільки діями відповідача фактично визнається режим спірних земельних ділянок як самовільно зайнятих, внаслідок чого житлова та нежитлова площа реконструйованого будинку не відповідає проєктній документації. Факт збільшення площі об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була йому відведена у встановленому законом порядку, свідчить про те, що особа не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.
Оспорюваною реєстраційною дією узаконено збільшення площі об`єкта нерухомості, який має ознаки самочинного будівництва, тому рішення державного реєстратора Соломикіної І. С. від 16 січня 2023 року за індексним № 66104187 підлягає визнанню незаконним та скасуванню в судовому порядку.
Позовні вимоги щодо зобов`язання позивача ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки територіального громади м. Одеси за власний рахунок площею 57,5 кв. м та 132,5 кв. м шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку відповідно до проєктної документації, розробленої ОСОБА_2 , та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, зайняту фундаментом та котлованом (будівельним майданчиком) в ході проведення реконструкції житлового будинку шляхом приведення земельних ділянок до попереднього стану є похідними вимогами та підлягають задоволенню.
Короткий зміст постанови апеляційного суду 
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 січня 2025 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року в частині задоволення вимог про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки територіального громади м. Одеси за власний рахунок, площею 57,5 кв. м та 132,5 кв. м, шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку відповідно до проєктної документації, розробленої ОСОБА_2 , та шляхом приведення до попереднього стану скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про залишення позовних вимог керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради без задоволення
В інший частині рішення залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що реконструкція будинку шляхом прибудови літньої кухні, відбулось на земельній ділянці, що належить на праві власності відповідачу, але при цьому частина забудови, на якій розміщена літня кухня, частково знаходиться на земельній ділянці м. Одеси (57,5 кв. м), яка Одеською міською радою під забудову не виділялася. При таких обставинах задоволення вимог прокурора про зобов`язання відповідача звільнити самочинно зайняту під будівництво літньої кухні частину земельної ділянки площею 57,5 кв. м, шляхом здійснення перебудови літньої кухні і приведення її у відповідність до проєктної документації, розробленої ОСОБА_2 , тобто виключно в межах належної відповідачу земельної ділянки, та про зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку площею 132,5 кв. м, самовільно зайняту фундаментом та котлованом (будівельний майданчик) в ході проведення реконструкції житлового будинку, фактично відновлює попередній стан земельних ділянок за вказаною адресою. Тобто ці позовні вимоги не можуть вважатися неефективними.
Що стосується перевірки правильності рішення суду при задоволенні цих вимог по суті, то колегія суддів звертає увагу, що самочинність будівництва відповідно до наведених у позові обґрунтувань пов`язується з тим, що реконструкція будинку ОСОБА_1 у вигляді прибудови літньої кухні частково охоплює і 57,5 кв. м земельної ділянки, яка не виділялася відповідачу Одеською міською радою під забудову. Наявність інших ознак самочинного будівництва, визначених статтею 376 ЦК України, зокрема таких, як будівництво без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, не є предметом дослідження у цій справі, оскільки позов прокурора щодо самочинного будівництва стосується представництва інтересів Одеської міської ради саме як власника земельної ділянки, а не органу, який здійснює на території м. Одеси державний архітектурно-будівельний контроль, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до чинного законодавства України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у жовтні 2023 року звертався до компетентних органів Одеської міської ради із заявами, як про отримання у власність земельних ділянок прощею 57,5 кв. м та 132, 5 кв. м в порядку безоплатної приватизації, так і шляхом викупу цих земельних ділянок, які є прилеглими до належної йому на праві приватної власності земельної ділянки та перебувають у його фактичному користуванні, оскільки доступ до цих земельних ділянок площею 57,5 кв. м та 132, 5 кв. м є можливим лише через земельну ділянку ОСОБА_1 і тому ці земельні ділянки не можуть використовуватися будь-якими іншими особами (т. 2, а. с. 145). Згідно з відповіддю від 01 листопада 2023 року Одеська міська рада повідомила ОСОБА_1 , що під час дії воєнного стану надання земельних ділянок здійснюється з урахуванням вимог п.п. 5 п. 27 «Перехідні положення» ЗК України, в якому зазначено, що безоплатна передача земель комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (т. 2, а. с. 144, 184). Аналогічну по суті відповідь від 15 листопада 2023 року щодо неприйняття Одеською міської радою рішень про оформлення земельних ділянок за зверненням ОСОБА_1 надано Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради і на запит прокурори (т. 2, а. с. 183).
14 грудня 2023 року на адресу ОСОБА_1 . Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради надано відповідь, що на виконання доручення Одеського міського голови від 17 січня 2023 року розглянуто заяву стосовно збереження об`єкту нерухомості - 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210) та надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність шляхом продажу, орієнтовними площами 57,5 кв. м та 132,5 кв. м. У відповіді зазначено про наявність незавершеного розгляду Київським районним судом м. Одеси цивільної справи № 947/15636/23 (справа, яка переглядається в апеляційному порядку) і про відсутність у зв`язку з цим можливості розглядати питання щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 шляхом продажу (т. 3, а. с. 64-65). Тобто, у справі, яка переглядається, ОСОБА_1 в порядку частини третьої статті 376 ЦК України звернувся до Одеської міської ради як власника земельних ділянок із заявою про передачу цих земельних ділянок, які перебувають у його фактичному користуванні.
Як вбачається, провадження у справі № 420/3445/23 за адміністративним позовом Управління ДАБК до ОСОБА_1 про припинення права на виконання будівельних робіт ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цій цивільній справі. Таким чином, неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 по суті про передачу йому земельних ділянок власником земельної ділянки мотивується як законодавчими обмеженнями на час воєнного стану (щодо безоплатної приватизації), так і перебуванням справи № 420/3445/23 про припинення права на виконання будівельних робіт в адміністративному суді, провадження у якій зупинено до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі № 947/15636/23 про звільнення земельної ділянки шляхом здійснення перебудови (щодо викупу земельних ділянок).
Колегія суддів звертає увагу, що земельні ділянки дійсно є суміжними із земельною ділянкою (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210), яка належить ОСОБА_1 , і розташовані таким чином, що вільний доступ до них можливий лише через земельну ділянку ОСОБА_1 , тобто фактично цими земельними ділянками весь час користувався і користується лише ОСОБА_1 або зі згоди останнього. Позов прокурора щодо звільнення земельних ділянок зведений лише до їх звільнення від самочинної споруди - літньої кухні, ліквідації фундаменту і котловану, без фактичного повернення даних земельних ділянок Одеській міській раді в порядку частини третьої статті 212 ЗК України, і забезпечення вільного доступу до земельних ділянок з огляду на особливість місцезнаходження цих земельних ділянок.
Обравши спосіб захисту прав в інтересах держави лише щодо звільнення земельних ділянок від самочинної споруди - літньої кухні і ліквідації фундаменту і котловану, без фактичного повернення даних земельних ділянок Одеській міській раді, що залишає ці земельні ділянки у користуванні лише ОСОБА_1 , не усунута реальна можливість повторного аналогічного порушення. Оскільки внаслідок обраного прокурором способу захисту права в інтересах держави не забезпечується доступ до них інших осіб (членів територіально громади м. Одеси), колегія суддів вважає за необхідне, з урахуванням встановлених у справі обставин, врахувати баланс інтересів сторін - власника земельних ділянок, вільний доступ до яких обмежений необхідністю проходу через земельну ділянку відповідача, і самого відповідача, який на відміну від інших осіб має фактичний доступ до цих земельних ділянок, які примикають до його земельної ділянки.
У разі позитивного вирішення Одеською міською радою питання зазначеного ОСОБА_1 у поданому ним клопотанні, останній отримає можливість у передбачений частиною третьою статті 376 ЦК України спосіб зберегти побудовану літню кухню, частина якої розташована на земельній ділянці орієнтовною площею 57,5 кв. м, а також законно використовувати на правах власника (орендаря) земельну ділянку площею 132, 5 кв. м, яка також примикає до земельної ділянки відповідача і доступ інших осіб до якої обмежений необхідністю проходу через земельну ділянку ОСОБА_1 .
Аргументи учасників справи
21 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду в частині скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки територіальної громади м. Одеси площею 57,5 кв. м та 132,5 кв. м шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку і шляхом приведення до попереднього стану, рішення суду першої інстанції в цій частині залишити в силі; судові витрати розподілити згідно з вимогами статті 141 ЦПК України і стягнути з відповідача сплачений за подачу касаційної скарги судовий збір на користь Одеської обласної прокуратури. 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що у цій справі прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Одеської міської ради, яка є позивачем у справі, та її представник в суді першої інстанції підтримав позовні вимоги прокурора, просив задовольнити позов, у тому числі щодо зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті спірні земельні ділянки. Крім того, Управлінням ДАБК (яке є виконавчим органом Одеської міської рад) 20 лютого 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду подано позов про припинення права ОСОБА_1 на виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 22 листопада 2022 року за № ОД051221111758 (справа № 420/3445/23). З листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (який є виконавчим органом Одеської міської ради) від 01 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 57 кв. м та 132 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , через невідповідність цільового призначення земельної ділянки, яке вказане у зверненні, класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, а також заборону передачі земельних ділянок комунальної власності у приватну власність під час дії на території України воєнного стану відповідно до вимог підпункту 5 пункту 24 Перехідних положень ЗК України.
Таким чином, посилання апеляційного суду на звернення ОСОБА_1 до Одеської міської ради з клопотаннями про надання йому у власність спірних земельних ділянок та можливість позитивного вирішення цього питання Одеською міською радою як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах міської ради є необґрунтованими, оскільки з наведеного вбачається послідовна позиція Одеської міської ради та її виконавчих органів щодо заперечення проти визнання права власності ОСОБА_1 на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, що відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України є підставою для безумовного знесення самочинного будівництва.
Крім того, судом апеляційної інстанції не враховано, що спірні земельні ділянки, на яких ОСОБА_1 здійснено самочинне будівництво, знаходяться на берегових схилах та згідно з Планом зонування території м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19 жовтня 2016 року за № 1316-VII, розташовані в зоні Р-3п «Проектні рекреаційні зони озелених територій загального користування», яка призначена для організації повсякденного відпочинку населення та до якої входять парки, сквери, бульвари та інші озеленені території, що використовуються населенням для об`єктів відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих. Отже посилання суду на ті обставини, що ніхто не може користуватись цими землями окрім ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що порушують суспільні інтереси територіальної громади м. Одеси.
Спірні земельні ділянки площею 57,5 кв. м і 132,5 кв. м не відносяться до земель житлової та громадської забудови, що виключає можливість позитивного вирішення Одеською міською радою клопотання ОСОБА_1 про надання цих земельних ділянок власність для житлового будівництва, а отже і можливість ОСОБА_1 у передбачений частиною третьою статті 376 ЦК України спосіб зберегти побудовану літню кухню, частина якої розташована на земельній ділянці орієнтовною площею 57,5 кв. м, а також законно використовувати на правах власника (орендаря) земельну ділянку площею 132,5 кв. м.
Висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав задоволення позову прокурора через обрання способу захисту лише щодо звільнення земельних ділянок без фактичного їх повернення в порядку статті 212 ЗК України є необґрунтованим та зробленим з неправильним застосуванням статей 16, 376 ЦК України та статті 152 ЗК України та без урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 січня 2021 року у справі № 442/302/17, від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18, від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16-ц, від 21 вересня 2022 року у справі № 461/3490/18. Звернення прокурора з позовом в інтересах Одеської міської ради про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок шляхом перебудови самочинно побудованого об`єкта нерухомого майна та приведення земельної ділянки до попереднього стану є ефективним способом захисту та призведе до поновлення порушених прав територіальної громади м. Одеси, що узгоджується, зокрема, із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 461/3490/18. Аналіз змісту цих постанов Верховного Суду вказує, що вони стосувались знесення об`єктів самочинного будівництва, які зведено на земельних ділянках комунальної власності, які не надавались відповідачам для цієї мети, що свідчить про подібність правовідносин та матеріально-правового регулювання у цих справах та у справі № 947/15636/23.
У березні 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене судове рішення - без змін.
Зазначає, що твердження прокурора про те, що компетентний орган - Одеська міська рада не вжила у розумні строки заходи відповідно до повноважень є безпідставним та необґрунтованим, оскільки як убачається з запиту прокурора та повідомлення, будь-яких матеріалів на підтвердження виявлених порушень закону прокурор не надав позивачу, а тому Одеська міська рада не мала об`єктивної можливості вжити негайних заходів.
Проведені відповідачем роботи з реконструкції належного йому на праві власності об`єкту не можуть вважатися самочинними, оскільки ОСОБА_1 проводив реконструкцію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який є його приватною власністю на підставі договору купівлі - продажу № 1278 від 02 вересня 2020 року. Будівельні роботи проводились на земельній ділянці площею 0,1851 га, кадастровий номер: 511013690:007:0210, яка також перебуває в його приватній власності. Після завершення робіт з реконструкції будинку та будівництва літньої кухні у відповідності до узгодженого проєкту, на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкту, 06 січня 2023 року Управлінням ДАБК за № ОДЮ1230105724 внесено відповідні відомості до Реєстру будівельної діяльності.
Отже реконструкцію будинку та нове будівництво літньої кухні проведено у відповідності до вимог чинного законодавства і на підставі належним чином розробленого проєкту і з урахуванням містобудівних вимог та обмежень.
Суд першої інстанції зробив невірний і незаконний висновок про те, що Державний реєстратор не додержав наведених приписів законодавства, у т. ч. належним чином не перевірив надані відповідачем документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок площею 817,8 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (складова частина об`єкта - літня кухня, літ. "Б"). Стороною позивача не доведено зазначені обставини. Як свідчать матеріали справи сама реєстрація проведена на підставі переліку необхідних документів, тому таку реєстрацію не можна вважати незаконною, а вимоги прокурора обґрунтованими.
Невірним є висновок суду першої інстанції про те, що самовільне зайняття земельних ділянок відбулося за рахунок збільшення площі об`єкту після реконструкції, що підтверджується державною реєстрацією збільшеної площі будинку з 712 кв. м до 817,8 кв. м. Судом не досліджено, а сторона позивача не довела, за рахунок чого збільшено загальну площу будівлі.
Як вбачається з матеріалів справи, відомості внесені до Реєстру речових прав та обмежень на нерухоме майно відповідають відомостям зазначеним в Умовах та обмеженнях, які видані Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради за № 01-07/131 від 04 листопада 2022 року, проєкту реконструкції та нового будівництва літньої кухні, повідомлення про початок будівництва, матеріалам технічної інвентаризації (технічний паспорт), та декларації про готовність об`єкту до експлуатації. Крім того, згідно з висновками експертів, які проводили судово-будівельні експертизи, надані як стороною позивача, так і стороною відповідача, - межі земельної ділянки порушено унаслідок того, що розташування літньої кухні не відповідає генеральному плану забудови земельної ділянки. 
З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно та про припинення права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомого майна є незаконним і необґрунтованим.
Висновок суду апеляційної інстанції щодо відмови прокурору у задоволені позову в частині звільнення земельних ділянок площею 137,5 та 57,5 кв. м шляхом перебудови є обґрунтованими, законними та справедливими.
Ураховуючи висновок судового експерта Накул О. М. у судовій будівельно- технічної експертизи № 09/26 від 26 вересня 2023 року, а також технічний висновок експерта Мішина В. М. від 15 грудня 2023 року про те, що виступаюча частина конструкції літньої кухні накладається на залізобетонні ростверки з палями і жорстко з нею зв`язана, яка в комплексі є конструкцією укріплення схилу, тому не може бути розцінена як заступ за межі земельної ділянки з кадастровим номером 511013690:007:0210, висновки суду першої інстанції в частині самовільного зайняття земельної ділянки площею 57,5 кв. м з відповідними координатами поворотних точок є необґрунтованим.
Прокурором заявлено позов про звільнення земельних ділянок, але без вимоги щодо повернення їх Одеській міській раді та забезпечення вільного доступу будь-кому, що підтверджує їх природну особливість місцезнаходження, зокрема вільного доступу до них лише у ОСОБА_1 і проводження користування земельними ділянками лише ним. Оскільки внаслідок обраного прокурором способу захисту права в інтересах держави в особі Одеської міської ради не усувається можливість продовження використання спірних земельних ділянок лише самим ОСОБА_1 і не забезпечується доступ до них інших осіб (членів територіально громади м. Одеси), колегія суддів вірно визнала за необхідне врахувати баланс інтересів сторін.
Окремо слід зауважити, що представником відповідача у судовому засіданні було надано докази звільнення земельної ділянки площею 132,5 кв. м, що розташована з західної сторони будинку, але судом не надано належну оцінку цим доказам. Зазначена земельна ділянка була і є вільною від забудови, на ній не зареєстровано будь-якої нерухомості і вона залишається у комунальній власності. Доступ до неї необмежений, жодних перешкод щодо її використання за призначенням не має. На доказ того, що земельна ділянка є вільною, а її поверхня відновлена після огляду прокурора та слідчого, відповідач 01 лютого 2024 року звернувся до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради для здійснення контролю за її станом в межах повноважень. Проте, згідно з відповіддю від 23 лютого 2024 року, у зв`язку з дією воєнного стану в державі на даний час управління позбавлено можливості провести контроль за станом використання земельних ділянок. В матеріалах справи наявні докази стану земельної ділянки у вигляді фотографій.
За таких обставин, вимоги прокурора в цій частині не можуть бути задоволені через відсутність предмету спору.
Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2025 рокувідкрито касаційне провадження у справі. 
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 29 січня 2020 року у справі № 642/1536/17-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16-ц, від 20 січня 2021року у справі № 442/302/17, від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18, від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16-ц, від 21 вересня 2022 року у справі № 461/3490/18, від 12 жовтня 2022 року у справі № 369/3261/17, від 27 березня 2020 року у справі № 910/4450/19, від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11, від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19).
Ухвалою Верховного Суду від 07 січня 2026 року відмовлено заступнику керівника Одеської обласної прокуратури у задоволенні клопотання про повідомлення часу і місця розгляду справи Одеської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора; справу призначено до судового розгляду. 
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання за власний рахунок звільнити самовільно зайняті земельні ділянки територіальної громади м. Одеси площею 57,5 кв. м. та 132,5 кв. м. шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку відповідно до проєктної документації та приведення земельної ділянки до попереднього стану. В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається.
Фактичні обставини
Суди встановили, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 02 вересня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н. В. за реєстровим № 1278, ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок загальною площею 712 кв. м, житловою площею 256,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2158920551101), який розташовано на земельній ділянці площею 0,1851 га з кадастровим номером 5110136900:39:007:0210. Здійснено державну реєстрацію права власності (т. 1, а. с. 35-42; 43-45);
Згідно з містобудівними умовами та обмеження за реєстраційним номером 1508-313-3792 в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (далі - ЄДЕССБ) на підставі наказу від 04 листопада 2022 року за № 01-07/131 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради видано містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва № НОМЕР_1 , реєстраційний номер 01-07/131 (А2957493150815356574) на об`єкт будівництва під назвою «Реконструкція 2-поверхового індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 з цокольним поверхом та нове будівництво 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210)», вид будівництва «реконструкція», клас наслідків ССI, генеральний проєктувальник ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 46-57).
Згідно з повідомленням про початок виконання будівельних робіт за реєстраційним номером ОД51221111758 в ЄДЕССБ, даний дозвільний документ видано на проведення реконструкції в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:39:007:0210 (т. 1, а. с. 58-62).
06 січня 2023 року Управлінням ДАБК у реєстрі будівельної діяльності за № ОД101230105724 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта під назвою «Реконструкція 2-поверхового індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 з цокольним поверхом та нове будівництво 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210)». Відповідно до зазначеної декларації про готовність об`єкта до експлуатації, реконструйований об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5110136900:39:007:0210 (т. 1, а. с. 63-68).
Рішенням державного реєстратора Великодолинської селищної ради Соломикіної І. С. від 16 січня 2023 року за індексним № 66104187 на підставі витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД101230105724 та технічного паспорту Т101: НОМЕР_2 , виданого 23 грудня 2022 року ФОП ОСОБА_3 , зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна, а саме збільшення загальної площі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2158920551101), який належить ОСОБА_1 , з 712 кв. м на 817,8 кв. м. При цьому у відомостях про складові частини об`єкта нерухомого майна вказано, що останній складається з: житлового будинку «А», літньої кухні «Б», мостіння «I», огорожі. Також вказаним рішенням державного реєстратора додано відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:39:007:0210 як місце розташування зазначеного житлового будинку 1-2 (т. 1, а. с. 89).
У листі Управління ДАБК від 02 травня 2023 року за № 01-6/128-пр вказано, що: «відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю). Тому, посадові особи Управління позбавлені можливості здійснювати заходи державного архітектурно-будівельного контролю Згідно з Реєстром будівельної діяльності наявна інформація щодо реєстрації Управлінням від 22.11.2022 повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД051221111758 «Реконструкція 2-поверхового індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 з цокольним поверхом та нове будівництво 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210)», тому 04 листопада 2022 року ОСОБА_1 було видано містобудівні умови та обмеження за № 01-07/131. Управлінням, для встановлення достовірності даних, наведених замовником будівництва у повідомленні про початок виконання будівельних робіт з реконструкції 2-поверхового індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 з цокольним поверхом та нове будівництво 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210) було направлено лист до ТОВ «Українська будівельно-технічна експертиза» з проханням повідомити чи проводилась експертиза проєктної документації на об`єкт реконструкції за вищевказаною адресою.
Відповідно до листа ТОВ «Українська будівельно-технічна експертиза» № 7/1601/02 від 16 січня 2023 року повідомлено, що експертиза проєкту будівництва не проводилась (т. 1, а. с. 126-130).
24 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 42023160000000036 за частиною четвертою статті 197-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року надано дозвіл на проведення огляду житлового будинку загальною площею 817,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,1851 га з кадастровим номером 5110136900:39:007:0210, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 . В ухвалі відображено, що підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало звернення осіб про те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 проводиться самочинне будівництво із забудовою схилу монолітним бетоном з виходом за межі ділянки орієнтовано на 6-8 метрів, яка є зсувонебезпечною територією та охоронною зоною Чорного моря (т. 1, а. с. 195-197).
В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 42023160000000036 від 21 березня 2023 року за участі судового експерта та спеціаліста у сфері геодезії проведено санкціонований огляд земельної ділянки площею 0,1851 га та розташованого на ній житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 198-201).
Відповідно до висновку № 15/23 від 10 квітня 2023 року комплексної земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи, виконаної судовим експертом Рапач К. В., встановлено, що фактично виконані будівельні роботи не відповідають проєктній документації та вимогам нормативно-правових актів, зокрема ескізного проєкту; літня кухня виходить за межі земельної ділянки; улаштовано фундаменти та котлован (будівельний майданчик) з західної сторони обстежуваного будинку, що не відображено у проєкті та виходить за межі земельної ділянки; фактична загальна, житлова та нежитлова площа реконструйованого будинку не відповідає проєктній документації, розробленій генеральним проєктувальником ОСОБА_2 в складі «URBAN-CROUP»; в порушення п. 5 містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва, у зв`язку з тим, що ділянка проєктування знаходиться в зоні складних інженерно-геологічних умов (над верхньою терасою берегових схилів), до початку проєктування необхідно було отримати технічні умови в управлінні інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, провести вишукувальні роботи, а також провести аналіз впливу об`єкта будівництва на стійкість берегових схилів (т. 1, а. с. 90-109).
В порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» до Одеської міської ради та до Управління ДАБК було скеровано лист від 18 квітня 2023 року за № 2991вих-23, в якому міську раду поінформовано про виявлені порушення, а також запитано інформацію щодо вжиття органом місцевого самоврядування заходів позовного характеру за викладеними обставинами (т. 1, а. с. 111-115).
Листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 10 травня 2023 року № 01-19/725 прокуратуру поінформовано, що Департамент не є учасником судових справ, предметом розгляду яких є спірна земельна ділянка. Одеська міська рада не подавала позовів щодо можливого порушення земельного та містобудівного законодавства під час проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 . Управлінням ДАБК 20 лютого 2023 року подано до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву про припинення права на виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 22 листопада 2022 року за № ОД051221111758 (справа № 420/3445/23) (т. 1, а. с. 116-120).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року зупинено провадження у зазначеній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
Згідно з висновком судового експерта Накул О. М. № 09/26 від 26 вересня 2023 року, виконаного на замовлення ОСОБА_1 , одноповерхова літня кухня з експлуатуємою покрівлею не відповідає генплану ескізного проєкту. Літня кухня виходить за межі земельної ділянки кадастровий номер 5110136900:39:007:0210. Виступаючи за межі земельної ділянки монолітні опори залізобетоні колони, монолітне ригельне з/б перекриття, на якому розташоване літнє приміщення, арки і діафрагма жорсткості виконують функцію просторового, підвищеної жорсткості контр-банкету, що утримує існуючи аварійні підпірні стіни та частину комплексу від зміщення, тому порушень відносно меж земельної ділянки кадастровий номер 5110136900:39:007:0210 не виявлено. В цілому проєктне рішення щодо протиаварійних заходів з посилення конструкцій підпірної стінки відповідають вимогам діючих державних будівельних норм. Розроблена генеральним проєктувальником ОСОБА_2 в складі «URBAN-CROUP» (стадія ЕП) проєктна документація відповідає основним вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, тощо) (т. 2, а. с. 28-47).
Згідно з висновком експерта Мішина В. М. з оцінки технічного стану споруди підпірної стінки території, розташованої в АДРЕСА_5 за № 46-1221/ЕО від 13 грудня 2021 року, підпірна стінка на перетині схилу і земельної ділянки (предмет експертного дослідження), що розташовані в АДРЕСА_4, є не чим іншим як частиною огорожі території і не виконує захисних функцій щодо захисту від небезпечних геологічних процесів, тому що в якості фундаменту використано цементно-гравійно- піщану суміш і глибина закладання його становить не більше 0,7 м. від денної поверхні. Технічний стан окремих будівельних конструкцій згідно з п. 5.2.3. ДСТУ-Н Б В.2-18:2016 характеризується, як непридатний до нормальної експлуатації - категорія «З» конструкції не відповідають категоріям технічного стану «1, «2» щодо несучої здатності або нормальної реалізації захисних функцій, але аналіз дефектів і пошкоджень з перевірними розрахунками виявляє можливість забезпечення її цілісності до проведення ремонту, підсилення або заміни. Необхідно виконати ремонт, підсилення або заміну конструкції. Технічний стан об`єкта в цілому оцінюється в залежності від технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій і відноситься до категорії «З» - не придатний до нормальної експлуатації. До завершення заходів з відновлення експлуатаційної придатності (або виведення з експлуатації) об`єкт має використовуватись за обмеженим режимом експлуатації. Стан конструктивних елементів - відхилення від вертикальної площини, наскрізні тріщини в стінці, корозія арматури в залізобетоні з руйнуванням бетонної матриці, відсутність системи водовідведення , знаходиться на межі з аварійним. При виконанні реконструкції будівлі необхідно забезпечити стійкість схилу та земельної ділянки інженерним захистом відповідно до вимог ДБН В. 1.1-3-97 «Інженерний захист територій, будинків і споруд від зсувів та обвалів» шпунтових загороджень з контрфорсами, визначивши розрахунками розміри, форму і розташування в проєктній документації. На виконання будівельно-монтажних робіт по реконструкції об`єкту рекомендується в обов`язковому порядку розробити проєкт із залученням кваліфікованих фахівців в області створення об`єктів архітектури і погодити в установленому порядку» (т. 2, а. с. 51-63).
Згідно з висновком ПП «Начало» № 802/1-21 від 2021 року щодо інженерно-геологічних вишукувань з реконструкції двоповерхового індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , котедж 2, при проєктуванні необхідно передбачити гідроізоляцію заглиблених конструкцій (фундаментів) і в разі проєктування заглиблених споруд (підвалів) рекомендується розглянути питання спорудження комплексу дренажних заходів (т. 2, а. с. 64-78).
Згідно з технічним звітом ТОВ «Геомонітор» на геодезичні вишукування за адресою: АДРЕСА_4, проведено обстеження, рекогносцировку та геодезичну зйомку об`єкту дослідження із складанням топографічних планів земельної ділянки (т. 2, а. с. 81-87).
Згідно з висновком з оцінки технічного стану і експлуатаційної придатності об`єкту, який виконаний ФОП Мішиним В. М. , до початку 2022 року були виконані роботи по укріпленню схилу у відповідності до проєкту, що забезпечило стійкість схилу та земельної ділянки інженерним захистом відповідно до вимог ДБН. В період 2021 до початку 2022 року були виконані роботи по будівництву одноповерхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею схилу у відповідності до проєкту, що забезпечило стійкість схилу та земельної ділянки інженерним захистом відповідно до вимог В.1.1-3-97 «інженерний захист територій, будинків і споруд від зсувів та обвалів». В період з 2021 року до початку 2022 року були виконані роботи по будівництву одноповерхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею. При розгляді питання щодо невідповідності одноповерхової будівлі генплану ескізного проєкту і виходу забудови за межі земельної ділянки, експерт зазначив, шо виступаюча частина конструкції літньої кухні в осях Б1-4а-5а накладається на залізобетонні ростверки з палями підпірної стінки і жорстко з нею зв`язана, яка в комплексі є конструкцією укріплення схилу; в разі демонтажу указаної частини конструкції будівлі виникне загроза руйнування конструкції підпірної стінки з подальшим зсувом ґрунту з руйнуванням схилу, а також руйнуванням споруд, у тому числі і на сусідній ділянці - порушиться стійкість берегозахисної стіни. Указаний висновок не є дозвільним документом і не дає право на виконання робіт, випущено виключно, як технічний документ, який констатує викладені у ньому факти, висновки і рекомендації відповідно до поставлених завдань (т. 3, а. с. 3-45).
Рішення щодо відведення ОСОБА_1 суміжних земельних ділянок площею 57,5 кв.м. та 132,5 кв.м. для цілей реконструкції та нового будівництва Одеською міською радою не приймались.
В процесі розгляду вказаної справи ОСОБА_1 неодноразово звертався до Одеської міської ради з заявами щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у приватну власність, площею 57,5 кв. м. та 132,5 кв. м. для обслуговування житлового будинку. В заявах зазначено, що вказані земельні ділянки є прилеглими до земельної ділянки кадастровий номер 5110136900:39:007:0210, яка належить йому на праві власності, та спірні земельні ділянки знаходяться у його фактичному користуванні. (а. с. 99, 145, 146, 148, т. 2).
Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради 01 листопада 2023 року розглянуто звернення ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельних ділянок, площею 57 кв.м. та 132 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування жилого будинку, але відмовлено з тих підстав, що цільове призначення земельної ділянки, яке вказане у його зверненні, не відповідає класифікатору видів цільового призначення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року; відповідно до частини 4 статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду цільового призначення; також повідомлено, що під час дії воєнного стану надання земельних ділянок здійснюється з урахуванням вимог підпункту 5 пункту 27 Перехідні положення ЗК України, в якому зазначено, що безоплатна передача земель комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (а. с. 144, т. 2).
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина перша та друга статті 376 ЦК України). 
У частинах третій, четвертій статті 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина сьома статті 376 ЦК України).
Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.
У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, перебудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно - будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником отримано право власності (див. постанову Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року справа № 6-130цс13).
Відповідно до частини другої статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16-ц, на яку є посилання у касаційній скарзі, вказано, що «право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України)».
Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14-ц).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 642/1536/17-ц, на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що «системний аналіз положень статей 376 ЦК України, 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для висновку, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. За змістом статті першої Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» про самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно закону є правомірними».
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18, на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що «в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови».
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що стаття 376 ЦК України розміщена у главі 27 «Про право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю. Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).
У постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 369/3261/17, на яку є посилання в касаційній скарзі, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що за обставин справи, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного, будівництва навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Власник вправі вимагати усунення із земельної ділянки усіх результатів діяльності (господарювання) відповідача на ній. Оцінка самочинності здійсненого будівництва не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки будь-яке будівництво на чужій земельній ділянці, має розглядатися як таке, що вчинене без правомірних підстав для ведення такої діяльності. Отже, відповідно до вимог цивільного закону незаконний набувач земельної ділянки не набуває права власності на збудовані ним за час незаконного володіння споруди і має право лише на належні йому будівельні матеріали та конструктивні елементи без набуття права власності на споруди, які їх складали.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16, від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 зроблено висновок про те, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, у силу наведених положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20 вказано, що «рішення суду щодо демонтажу об`єкта нерухомості має бути виконуваним не лише у добровільному порядку, але й у примусовому (без участі відповідачки, але її коштом), враховуючи мету відповідного позову міської ради, формулювання такого рішення у резолютивній частині слід змінити, а саме: за рахунок відповідачки привести об`єкт за адресою: АДРЕСА_2, до попереднього стану шляхом знесення самочинної прибудови до цієї квартири на земельній ділянці, що є власністю територіальної громади м. Одеси».
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
У справі, що переглядається:
за результатами огляду та проведеної комплексної земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи, виконаної судовим експертом Рапач К. В., зокрема, встановлено, що фактично виконані будівельні роботи під назвою «Реконструкція 2-поверхового індивідуального житлового будинку № АДРЕСА_4 з цокольним поверхом та нове будівництво 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210)» не відповідають проєктній документації та вимогам нормативно-правових актів, зокрема ескізного проєкту. Нове будівництво 1-поверхової будівлі літньої кухні з експлуатуємою покрівлею, виходить за межі земельної ділянки на 57,5 кв. м. Також з західної сторони обстежуваного житлового будинку, улаштовано фундаменти та котлован (будівельний майданчик), що не відображено у проєкті та виходить за межі земельної ділянки (кадастровий номер 5110136900:39:007:0210) на 132,5 кв. м; 
суди встановили, що ОСОБА_1 будівництво літньої кухні здійснено з відступом від проєктної документації і фактично забудовано суміжну земельну ділянку площею 57,5 кв. м, також улаштовано фундамент і котлован на іншій суміжній земельній ділянці площею 132,5 кв. м, такі земельні ділянки не виділялась під забудову, є несформованими і належать територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради в силу вимог статті 83 ЗК України, а тому нове будівництво літньої кухні під час реконструкції належного відповідачу будинку за адресою: АДРЕСА_1 та улаштування фундаментів і котловану є самочинним будівництвом;
за таких обставин та враховуючи, що Одеська міська рада як власник земельної ділянки заперечує проти знаходження на ній самочинно збудованих ОСОБА_1 об`єктів нерухомого майна, суд першої інстанції позовні вимоги в оскарженій частині задовольнив. Суд також вважав позовні вимоги щодо зобов`язання позивача ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки похідними вимогами;
апеляційний суд вважав зазначені позовні вимоги такими, що фактично відновлюють попередній стан земельних ділянок, тому є ефективними. Проте  ОСОБА_1 в порядку частини третьої статті 376 ЦК України звернувся до Одеської міської ради як власника земельних ділянок із заявою про передачу цих земельних ділянок, які перебувають у його фактичному користуванні. У разі позитивного вирішення Одеською міською радою цього питання, ОСОБА_1 отримає можливість зберегти побудовану літню кухню, частина якої розташована на земельній ділянці орієнтовною площею 57,5 кв. м, а також законно використовувати на правах власника (орендаря) земельну ділянку площею 132, 5 кв. м, яка також примикає до земельної ділянки відповідача і доступ інших осіб до якої обмежений необхідністю проходу через земельну ділянку ОСОБА_1 . За таких обставин та з урахуванням балансу інтересів сторін апеляційний суд у задоволені позовних вимог в оскарженій частині відмовив;
апеляційний суд не врахував, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок у випадку, зокрема, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво, самочинна забудова суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; заперечення власника земельної ділянки щодо відведення у приватну власність відповідача спірних земельних ділянок площею 57 кв. м. та 132 кв. м. для обслуговування жилого будинку гуртуються також на тій підставі, що цільове призначення земельної ділянки, яке вказане у його зверненні, не відповідає цільовому призначенню цих земельних ділянок, тому в наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у приватну власність позивача відмовлено.
За таких обставин апеляційний суд в оскарженій частині скасував судове рішення, яке в частині висновку про наявність підстав для задоволення цих вимог відповідає закону. 
Разом з тим, суд першої інстанції помилково виходив також з того, що позовні вимоги щодо зобов`язання позивача ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки є похідними вимогами, оскільки формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Реєстрація декларації про готовність до експлуатації об`єкта та права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, у силу приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. Тому вирішення позовних вимог в оскарженій частині не залежало від вирішення вимог про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до розділу об`єкту нерухомого майна, які в касаційному порядку не оскаржені та не переглядаються.
Крім того, рішення суду щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення (демонтажу тощо) самочинної забудови має бути виконуваним не лише у добровільному порядку, але й у примусовому (без участі відповідача, але його коштом), враховуючи мету відповідного позову прокурора в інтересах держави в особі Одеської міської ради, тому формулювання такого рішення у резолютивній частині слід змінити, а саме: за рахунок відповідача звільнити самовільно зайняті земельні ділянку територіальної громади м. Одеси шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку та приведення земельної ділянки до попереднього стану.
Тому постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині належить скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду та частково рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду в оскарженій частині скасувати, а рішення суду першої інстанції в цій частині змінити в мотивувальній та резолютивній частинах. 
Щодо розподілу судових витрат
У постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (підпункт «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України).
З урахуванням того, що касаційну скаргу задоволено частково, а рішення суду першої інстанції змінено тільки в частині мотивів задоволених позовних вимог в оскарженій частині та редакції резолютивної частини, то з  ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Одеської обласної прокуратури 17 177,60 грн судового збору.
Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 14 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м. Одеси площею 57,5 кв. м шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку відповідно до проєктної документації, та про зобов`язання за власний рахунок звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси площею 132,5 кв. м шляхом приведення зазначеної земельної ділянки до попереднього стану скасувати.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року про задоволення вимог керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради в зазначеній частині змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року в зазначеній частині змінити в резолютивній частині, виклавши її абзаци четвертий та п`ятий у такій редакції:
«За рахунок  ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м.Одеси площею 57,5 кв. м, що має 6 поворотних точок з наступними координатами: № 1- координати: Х -9298,12, Y -1267,64; № 2-координати: Х -9292,94, Y -1274,38; № 3-координати: Х -9291,65, Y -1278,67; № 4-координати: Х -9292,13, Y -1278,73; № 5-координати: Х -9292,6, Y -1279,64; № 6-координати: Х -9301,84, Y -1274,97, шляхом проведення перебудови самочинно реконструйованого житлового будинку, а саме одноповерхової літньої кухні з експлуатуємою покрівлею за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2158920551101), відповідно до проектної документації, розробленої ОСОБА_2 , реєстраційний номер PD01:6653-6116-0732-8707.
За рахунок  ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси площею 132,5 кв. м, що має 7 поворотних точок з наступними координатами: № 1- координати: Х -9270,18, Y -1235,94; № 2-координати: Х -9280,15, Y -1230,82; № 3-координати: Х -9274,85, Y -1220,03; № 4-координати: Х -9270,77, Y -1221,93; № 5-координати: Х -9280,93, Y -1222,29; № 6-координати: Х -9267,23, Y -1224,31; № 7-координати: Х -9265,5, Y -1226,81, самовільно зайняту фундаментом та котлованом (будівельним майданчиком) в ході проведення реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2158920551101), шляхом приведення зазначеної земельної ділянки до попереднього стану».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури 17 177,60 грн судових витрат на сплату судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Одеського апеляційного суду від 14 січня 2025 року в скасованій частині втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко