441/1863/25 2/441/155/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
28.01.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді – Яворської Н.І.,
за участю секретаря судових засідань – Цап І.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області (Городоцька ОТГ), треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування розпорядження, Державного акта, реєстрації права власності та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - 

в с т а н о в и в:

05.09.2025 у провадження Городоцького районного суду Львівської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області (Городоцька ОТГ), треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Городоцької РДА №68 від 12.02.2002 та Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016549 від 12.02.2002, скасувавши в поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, а також визнання за нею права на земельну частку (пай) площею 1,9446 га, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті проживав без реєстрації її син ОСОБА_6 (батько позивачки), який займався похованням матері, користувався житловим будинком та земельною ділянкою, а тому вважався таким, що фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх прав нотаріально. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. 
Після смерті  ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, в т.ч. на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9446 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту І-ЛВ № 016549 виданого 12.02.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 12.02.2002 за № 68 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №115. 
Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дочка  ОСОБА_1 , яка подала до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини і 24 травня 2007 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Костишин Б.Т. їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 . Інші спадкоємці за законом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовились від своїх часток в спадщині на користь позивачки. 
Між тим, коли позивачка звернулась до державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті  ОСОБА_5 на вищевказану земельну ділянку, яку фактично успадкував її батько, але не оформив за життя своїх спадкових прав, то листом державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з тих підстав, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016549 виданий 12.02.2002, тобто після смерті спадкодавця  ОСОБА_5 . Видача державного акту після смерті спадкодавця унеможливлює успадкування вказаної земельної ділянки в нотаріальному порядку, тому вказане змушує позивачку звертатись до суду із позовом про визнання вказаного Державного акту та розпорядження в частині його видачі – недійсними, а також скасування реєстрації права власності та про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. 
Ухвалою судді від 09.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в Городоцькому районному суді Львівської області за правилами загального позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилась, 28.01.2026 її представник – адвокат Мартин В.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить судові витрати з відповідача не стягувати (а.с.64) 
Представники відповідача – Городоцької міської ради Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 05.11.2025 подали відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги позивачки вважають такими, що підлягають задоволенню, просять справу розглядати за відсутності представника міської ради (а.с.51-52) 
Представники третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та Львівської районної адміністрація в підготовче засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належно.
Треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явились, 08.01.2026 подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому зазначили, що претендувати на частку у спадковому майні після смерті батька  ОСОБА_6 не будуть, заперечень щодо задоволення позову ОСОБА_1 не висловили (а.с.61-63)
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , що ІНФОРМАЦІЯ_1  померла ОСОБА_5 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті проживав без реєстрації її син ОСОБА_6 (батько позивачки), який займався похованням матері, користувався її житловим будинком та земельною ділянкою, а тому фактично прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх прав нотаріально, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №96 від 23.07.2025 (а.с.13,15) 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер (а.с.14) 
Як видно із матеріалів справи, позивачка  ОСОБА_7 є дочкою  ОСОБА_6 (а.с.9), яка згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.10.1991 змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.11)
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2007, виданого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Костишин Б.Т. позивачка успадкувала після смерті батька 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 . Інші спадкоємці за законом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовились від своїх часток в спадщині на її користь. Заведено спадкову справу №399 за 2006 рік (а.с.17-18, 31-49)
Крім того, після смерті  ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, в т.ч. на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9446 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту І-ЛВ № 016549 виданого 12.02.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 12.02.2002 за № 68 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №115 (а.с.16) 
Позивачка  ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті  ОСОБА_5 на вищевказану земельну ділянку, яку фактично успадкував її батько, але не оформив за життя своїх спадкових прав, однак листом державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з тих підстав, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016549 видано 12.02.2002, тобто після смерті спадкодавця  ОСОБА_5 , що унеможливлює успадкування вказаної земельної ділянки в нотаріальному порядку.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Оскільки  ОСОБА_5 померла до ІНФОРМАЦІЯ_1 , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їх смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року.
Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємцями за законом першої черги є батьки, діти, другий з подружжя. 
Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. 
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. 
Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай)з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. 
Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19).
Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За положеннями ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.
Таким чином, розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 68 від 12.02.2002, в частині передачі у власність  ОСОБА_5 земельної ділянки площею 1.9446 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Речичанської сільської ради, що видане після її смерті, в цій частині слід визнати недійсним.
Вимоги про скасування розпорядження, державного акту та реєстрації є похідними й залежать від доведеності законності рішення відповідного органу, на підставі якого вони видані.
Оскільки на підставі вищевказаного розпорядження було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016549, виданий 12.02.2002, такий теж слід визнати недійсними та скасувати запис про реєстрацію прав власності в Поземельній книзі.
Між тим, як вбачається із копії Витягу з Книги записів (реєстрації) Сертифікатів на право приватної власності на землю за  ОСОБА_5 зареєстрований Сертифікат серії ЛВ № 147992 зареєстрований за №584 від 28.02.1997 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №24 від 12.01.1996, за яким їй належало право на земельну частку (пай) площею 1,98 га на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області. 
Вказане свідчить про те, що  ОСОБА_5 ще за життя була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), ще за життя їй було видано Сертифікат про право на земельну частку (пай), а отже видача бланку Державного акту після смерті не може слугувати до звуження прав їх спадкоємців та відмовою до визнання за ним права на пай в порядку спадкування.
Відтак, належне ОСОБА_5 на час смерті право на земельну частку (пай) площею 1.98 га входить в склад спадщини після її смерті.
Враховуючи наведене, що  ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , а після смерті  ОСОБА_6 спадщину прийняла його дочка ОСОБА_1 , суд приходить до переконання про задоволення позову.
На підставі ст.ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 529, 548-549 ЦК України в ред.1963 року, керуючись ст.ст. 5, 10, 18-19, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Визнати недійсними: розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 12.02.2002 за № 68 в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 1,9446 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016549 виданий 12.02.2002 на ім`я ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №68 від 12.02.2002 та зареєстрований в Книзі записів державних актів за №115, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) загальною площею 1,9446 га, що належало ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016549 виданого 12.02.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №68 від 12.02.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Яворська Н.І.