Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/1885/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого - судді Васільєва С.В.,
за участі секретаря судового засідання Шимкової Т.М.,
представника позивача – адвоката Хлопко В.Ф.,
представника відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області - Файчука А.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 а до Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області, ВнП №4 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності
встановив:

Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора ВП №4 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області В. Іщук серії ЕНА №5856917 від 03.10.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч.4 ст.126 КУпАП.
Позовні вимоги мотивовані тим, що єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є відеозапис. Однак, у порушення вимог п.3 ч.3 ст.283 КУпАП постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, невідомо хто і коли його здійснив, та які події на ньому зафіксовано.
У той же час, спілкування із працівником поліції В. Іщук, яке відбулось 03.10.2025, позивачем зафіксовано на належний йому мобільний телефон ОРРО. Із запису вбачається, що зі слів В. Іщук попередньо щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, який працівники поліції мають намір анулювати, а потім буде винесена працівником поліції постанова, якою, очевидно, позивача мали намір притягнути до адміністративної відповідальності.
Про складання такого протоколу, як і про його анулювання, позивачеві нічого невідомо. Із слів ОСОБА_2 також вбачається, що на час винесення нею оскаржуваної постанови протокол про адміністративне правопорушення від 27.09.2025 скасований не був і позивача, у такому випадку, двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення одного і того ж адмінправопорушення, чим грубо порушено вимоги ст.61 Конституції України, згідно вимог якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 

Процесуальні дії суду та позиції учасників.
Ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою суду від 28.11.2025 залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.
Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області подав відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що 27 вересня 2025 року о 03 год. 10 хв. працівником поліції Іщук В.В. був складений протокол за ч.4 ст. 126 КУпАП, однак при перевірці особою, яка відповідає за напрям адміністративної практики у ВП №4 Хмельницького РУП ГУНП було виявлено, що за дане адміністративне правопорушення потрібно складати постанову , так як органи поліції уповноважені приймати рішення по даній категорії справ, а тому протокол, який був складений на ОСОБА_1 , буде анульований, натомість 03 жовтня 2025 року, працівником поліції Іщук В.В. розшукано гр. ОСОБА_1 , та складено постанову серії ЕНА 5856917 від 03.10.2025.
Встановлення обставин справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП, інспектором Іщук В.В. відбулось 27 вересня 2025 року та 03 жовтня 2025 року, тобто в межах строку на який ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортним засобом.
У своєму позові ОСОБА_1 вказує на порушення порядку розгляду поліцейського справи про адміністративне правопорушення, однак жодним чином не спростовує сам факт вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій звертає увагу, що нормами КУпАП не передбачено права працівника поліцію анульовувати раніше складений протокол про адміністративне правопорушення.
“Анулювання” протоколу адміністративне правопорушення від 27.09.2025 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпП є нічим іншим, як перевищенням повноважень працівника поліції Іщук В.В. та перебрання на себе функцій, які не передбачені нормами чинного законодавства України.
До матеріалів справи №677/1885/25 відповідачем разом з відзивом надані невідомого походження відеофайли, які не відображені ані в “анульованому” протоколі про адміністративне правопорушення від 27.09.2025, ані в постанові серії ЕНА 5856917 від 03.10.2025.
За таких обставин, вказані відеофайли є неналежними та недопустими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.
Щодо постанови серії ЕНА 5856917 від 03.10.2025, то вона складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП. Як зазначалось, у порушення вимог п.3 ч.3 ст. 283 КУпАП постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, не відомо і хто і коли його здійснив та які події на ньому зафіксовано.
Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області подав заперечення (на відповідь на відзив), в яких вказує, що оскільки підрозділом (уповноваженою особою, яка у відділі поліції №4 Хмельницького РУП ГУНП) відповідає за введення адміністративної практики, виявила те, що поліцейською Іщук В.В. було складено протокол серії ЕПР1 №466299 від 27.09.2025, однак відповідно до норм ст.255 КУпАП поліцейський уповноважений розглядати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності та приймати відповідно рішення у вигляді постанови накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а тому поліцейською Іщук В.В. були здійсненні пошукові заходи щодо місцезнаходження позивача та розглянуто справу про адміністративне правопорушення без попереднього направлення протоколу серії ЕПР1 №466299 від 27.09.2025 до суду для прийняття рішення.
Вважає безпідставними посилання представника позивача на застосування до даних правовідносин ст.38 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу), оскільки постанова серії ЕНА №5856917 від 03.10.2025 винесена із дотриманням вищевказаних строків, а протокол серії ЕПР1№466299 від 27.09.2025 органом поліції – анульований.
Позивач в позовній заяві жодним чином не спростовує той факт, що він визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік, причому дія заборони тривала на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
А тому, оскільки на відеозаписі вбачається факт керування транспортним засобом гр. ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, у працівника поліції були усі підстави для винесення оскаржуваної постанови.
Представник позивача подав додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що відповідачем визнається факт складання протоколу про адміністративне правопорушення від 27.09.2025 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпП.
Разом з тим, вказаний протокол не вручався ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять доказів відмови останнього від його отримання.
Вказаний протокол від 27.09.2025 також не наданий до матеріалів справи №677/1885/25, хоча про це прямо наголошувалось у відповіді на відзив.
Нормами КУпАП, а також іншими нормативно-правовими актами, які встановлюють порядок фіксації та документування порушення у сфері безпеки дорожнього руху не передбачено права працівника поліції самостійно анульовувати раніше складений протокол про адміністративне правопорушення.
“Анулювання” протоколу адміністративне правопорушення від 27.09.2025 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпП є нічим іншим,як перевищенням повноважень працівника поліції ОСОБА_3 та перебрання на себе функцій, які не передбачені нормами чинного законодавства України.
Таким чином, наполягаючи у своїх заявах по суті справи про анулювання протоколу про адміністративне правопорушення від 27.09.2025 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , відповідач порушує принцип правової визначеності та передбачуваності дій органу державної влади, що є неприпустимим.
Оскільки в матеріалах справи №677/1885/25 відсутній протокол серії ЕПР1№466299 від 27.09.2025, та існування вказаного протоколу викликає розумний сумнів, то в матеріалах зазначеної судової справи відсутні докази фіксаціїї правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпП, яке безпідставно інкримінується ОСОБА_1 .
Як зазначалось, до матеріалів справи №677/1885/25 відповідачем разом з відзивом надані невідомого походження відеофайли, які не відображені ані в “анульованому” протоколі про адміністративне правопорушення від 27.09.2025, ані в оскаржуваній постанові серії ЕНА 5856917 від 03.10.2025.
За таких обставин, вказані відеофайли є неналежними та недопустими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.
Таким чином, відповідачем не надано доказів вчинення правопорушення позивачем, передбаченого ч.4 ст.126 КУпП 
Суд звертає увагу на те, що особливості провадження у справах щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Отже, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Відповідно, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі не зазначав строки для подання відповіді на відзив та заперечення.
Таким чином, доводи представника позивача про те, що суд не встановив в ухвалі про відкриття провадження строк на подання відповіді на відзив, є помилковими.
Водночас, вказані вище відповідь на відзив та заперечення суд оцінює як письмові пояснення учасників.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник ГУНП в Хмельницькій області у задоволенні позову просив відмовити.
Представник ВП №4 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області у судове засідання не з`явився.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі №677/939/24, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 04.12.2024, позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Зазначена обставина згідно вимог ч. 6 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню.
Відповідно до наданих відповідачем суду відеофайлів (у електронному вигляді), слідує, що працівниками поліції 27.09.2025 о 03:07 був зупинений транспортний засіб під керуванням позивача (27.09.2025 о 03:07:20).
Працівник поліції зауважив, що щодо позивача була складена ч.1 ст.130 КУПАП. Позивач відповів, що так, складали, були і апеляції (03:09:00 о 27.09.2025).
Працівник поліції запитав, чи знав позивач, що позбавлений права керування. На що позивач повідомив, що посвідчення не вилучали.
Після з`ясування інспекторами, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами, ОСОБА_1 було повідомлено, що стосовно нього буде складено протокол за ч.4 ст.126 КУПАП.
Позивач запитав, згідно чого складається протокол. У відповідь інспектор повідомив, що у зв`язку з тим, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами (27.09.2025 о 03:21:00).
Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5856917 від 03.10.2025 ОСОБА_1 27 вересня 2025 року о 03 год. 10 хв. керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 у м. Красилів по вул. Будівельна,1 будучи позбавленим права керування транспортним засобом згідно постанови Красилівського районного суду від 08.11.2024 у справі №677/939/24, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.
Дата та час розгляду справи – 03.10.2025 о 13:56:11. Прийняте рішення – штраф 20400 грн.
В пункті 7 постанови зазначено: «До постанови додається відеодоказ».
Відповідно до наданих відповідачем суду відеофайлів, вказана постанова була складена у присутності позивача 03.10.2025. На відео інспектор вказує, що відносно позивача буде складена постанова за ч.4 ст.126 КУПАП, за те, що 27 вересня о 03:10 позивач керував транспортним засобом, будучи позбавленим правом керування. Складений раніше протокол буде анульований (на що позивач зауважив – «бо ви помилились»).
Працівник поліції вказав, що постанова складається 03.10.2025, у день, коли вона знайшла позивача та підійшла до нього, хоча сама подія мала місце 27 вересня 2025 року. Постанова складається по тому факту, що мав місце 27 вересня 2025 року.
Позивач запитав, звідки беруться дані, що він позбавлений прав керування. Працівник поліції повідомив про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.130 КУПАП. Позивач повідомив, що він не знає. Працівник поліції вказав, що покаже йому, що супроводжується далі повідомленням працівника поліції про такі обставини. Також працівник поліції вказав, що штраф на особу виписується, а не на авто.
Позивач, у свою чергу, також проводив відеозйомку розмови 03.10.2025 із працівником поліції (яка описана вище, відповідний відео файл додано разом з позовною заявою).
У листі ВнП №4 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області від 18.12.2025 зазначено, що відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 466299 від 27.09.2025 та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5856917 від 03.10.2025, за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Разом із тим, зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 466299 було анульовано працівниками ГУНП в Хмельницькій області, оскільки він був складений інспектором СРПП ВнП № 4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Іщук В.В. помилково, так як згідно ст. 255 КУпАП розгляд справи та притягнення порушника до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП здійснюється органами Національної поліції України.

Мотиви, з яких виходить суд, і застосовані норми права.
Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
У спірному випадку, з огляду на судове рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі №677/939/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 04.12.2024, на момент події та винесення оскаржуваної постанови стосовно позивача строк позбавлення права керування позивача не сплинув.
На підтвердження вчинення позивачем порушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, відповідачем надано відеозапис, на якому зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом. 
Відеоматеріали у своїй сукупності надають можливість перевірити усі суттєві обставини інкримінованого позивачу правопорушення, зокрема, факт керування транспортним засобом.
Позивач, заперечуючи обставини наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, вказує, що:
- постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, невідомо хто і коли його здійснив, та які події на ньому зафіксовано.
- на час винесення оскаржуваної постанови протокол про адміністративне правопорушення від 27.09.2025 скасований не був і позивача двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення одного і того ж адмінправопорушення.
Що стосується доводів представника позивача про визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки у постанові не зазначений технічний засіб, за допомогою якого була здійснена відеофіксація, суд зазначає таке.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Суд встановив, що вказаний відеозапис здійснений на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно із ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 цього Закону передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Позивачем не наведено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог Закону України "Про Національну поліцію" при здійсненні відеозапису, що може бути підставою для виключення такого доказу з числа доказів у розумінні ст. 251 КУпАП.
Суд також звертає увагу, що згідно статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Однак незазначення технічного засобу, на який було здійснено відеозапис, не є суттєвим порушенням, яке б спростовувало правильність висновків уповноваженої особи про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.
Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху.
Окрім цього, відеозаписи є електронними документами, оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Додані відеозаписи не викликають сумнівів щодо події адміністративного правопорушення, та перебігу обставин, які на них зафіксовані. Вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ними зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду вказаної справи.
Таким чином, відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, суд не вбачає порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.
На долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано усі обставини справи, які підлягали доказуванню.
Щодо доводів про те, що на час винесення оскаржуваної постанови протокол про адміністративне правопорушення від 27.09.2025 скасований не був і позивача двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення одного і того ж адмінправопорушення.
Обставини справи свідчать про те, що первинно поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУПАП, хоча відповідно до вимог ст.258 КУпАП у зазначеній категорії справ адміністративне стягнення накладається шляхом винесення постанови уповноваженою посадовою особою без складання протоколу.
Так, згідно ст.222 КУПАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, які передбачені, зокрема, частиною 4 статті 126 КУПАП.
Разом з тим, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальною дією, спрямованою на фіксацію обставин правопорушення, і саме по собі не є притягненням особи до адміністративної відповідальності. Притягнення до адміністративної відповідальності відбувається виключно з моменту винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, що узгоджується з положеннями ст.283, 284 КУпАП.
Судом не встановлено та учасниками не надано доказів того, що за результатами складеного протоколу постанова про накладення адміністративного стягнення не виносилася, до суду він не направлявся та не розглядався, адміністративне стягнення до позивача не застосовувалося.
За таких обставин доводи позивача про подвійне притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставними, оскільки відсутній факт повторного накладення адміністративного стягнення за одне й те саме правопорушення.
Суд також враховує, що допущена працівником поліції помилка у виборі процесуальної форми реагування (складання протоколу замість винесення постанови) є процесуальною неточністю, яка була усунута шляхом прийняття належного рішення у межах компетенції та строків, установлених законом, і сама по собі не може бути підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за наявності встановленого факту правопорушення.
Суд також звертає увагу на те, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час винесення постанови не тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість, національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним, та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.
Проте судом не встановлено порушення фундаментальних прав і свобод позивача під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Усі інші аргументи позивача (зокрема, що законодавством не передбачено права працівника поліції самостійно анульовувати раніше складений протокол про адміністративне правопорушення) досліджені судом, однак не є такими, що потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Вказана обставина не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за наявності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки застосування «надмірного формалізму» буде порушувати принципи та завдання КУпАП, щодо охорони прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Щодо того, що постанова була винесена не в день виявлення правопорушення, суд зазначає таке.
Положення КУпАП не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового винесення постанови саме в день виявлення правопорушення. 
Визначальним є дотримання строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.
Згідно матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена в межах строку, встановленого ст.38 КУпАП
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП винесена уповноваженою особою, у межах наданих повноважень, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а підстави для її скасування відсутні.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу не підлягає скасуванню.
Тому оскаржувану постанову слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача необхідно залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 241-250, 286 КАС України, суд ,-

ухвалив:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5856917 від 03.10.2025 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 а без задоволення.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .
Відповідачі:
Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, адреса: вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29017, код ЄДРПОУ 40108824.
Відділення Національної поліції №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області; місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, м.Красилів, вул. М.Грушевського., 46. 

Суддя	  	С.  В.  Васільєв