Справа № 458/1176/25 Головуючий у 1 інстанції: Волинець М. З. 
Провадження № 33/811/1923/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника Сенюшкович О.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір 605 грн. 60 коп.
Згідно з постановою судді, 28.10.2025 о 21:05 год. по вул. Центральна, 5, с. Дністрик - Дубовий, Самбірський район Львівська область ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан на стан алкогольного сп?яніння проводився у закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком медичного закладу № 60 від 28.10.2025, результат - 0,45 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції захисник Сенюшкович О.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому він не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому сам по собі протокол не може бути достатнім доказом вини особи.
Також вказує на відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння.
Долучений до матеріалів відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не відображає всіх подій, що відбувались, так як події тривали з 21:04 год. до 23:14 год., а відеозапис сумарно триває 10 хвилин. Також долучений DVD-диск не містить цифрового підпису.
Крім того апелянт наголошує, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану сп`яніння, згідно з міжнародними нормами повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.
Вважає, що мінімальний допустимий рівень алкоголю, який може свідчити про стан сп`яніння не може бути меншим ніж 0,5 проміле у перерахунку на кров або 0,25 мг/л у видихуваному повітрі. Будь-які показники нижче цього значення не можуть вважатися такими, що достовірно підтверджують стан алкогольного сп`яніння, тим більше з урахуванням встановленої виробником приладу допустимої похибки +- 0,06 проміле, яка істотно впливає на кінцевий результат у випадку низьких показників.
Вважає, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 , тому постанова підлягає скасуванню.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , захисник Сенюшкович О.І. не з`явились, захисник Сенюшкович О.І. надіслала апеляційному суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №496923 від 28.10.2025 (а.с. 2), згідно з яким ОСОБА_1 28.10.2025 о 21:05 год. по вул. Центральна, 5, с. Дністрик - Дубовий, Самбірський район Львівська область ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан на стан алкогольного сп?яніння проводився у закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком медичного закладу № 60 від 28.10.2025, результат - 0,45 проміле.
Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що працівник поліції зупинили транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , причиною зупинки було перевірка документів на транспортний засіб, оскільки такий на іноземній реєстрації. Під час спілкування із ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому пред`явили вимогу про проходження огляду на місці зупинки, ОСОБА_1 погодився, результат 0,76%о. Після з`ясування поліцейських чи згідний ОСОБА_1 з результатами огляду, останній відповів, що їде в лікарню. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд, за результатами якого складено висновок №60 від 28.10.2025 про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager» огляду показала позитивний результат 0,76‰.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відповідно до положень Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, був доставлений до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційним судом встановлено, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду, у відповідності до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», було складено висновок від 28.10.2025 №60 (а.с. 4).
Так, згідно з висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 жовтня 2025 року №60 (а.с. 4), огляд ОСОБА_1 проводився КНП «Турківська ЦРЛ», за результатом проведеного огляду в освідуваної особи встановлено стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.
Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 жовтня 2025 року №60 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не оспорював.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що відеозапис є неналежним доказом, не заслуговують на увагу, оскільки з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що такий стосується подій викладених у протоколі і на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не заслуговують на увагу доводи захисника про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з наявного у матеріалах справи відео із реєстратора службового автомобіля поліцейських, на такому зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 28.10.2025 о 21:05 год. по вул. Центральній, 5 у с. Дністрик-Дубовий, Самбірського району Львівської області, відтак ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що результат 0,45 ‰ не є станом алкогольного сп`яніння відповідно до норм міжнародного права, зокрема Віденської конвенцію про дорожній рух, яка з урахуванням Конституції України, Закону України «Про міжнародні договори України» має пріоритет над нормами національного права, не спростовують зазначеного висновку судді з огляду на таке.
Стаття 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 8 листопада 1968 року) з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 1 травня 1971 року, містить норму, згідно з якою в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках в повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Проте зазначена норма вказаної Конвенції за суттю є рекомендаційною та не встановлює мінімального рівня алкоголю у крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. При цьому Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші ніж 0,25 ‰ у повітрі. Зокрема, в Україні встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові 0,2 ‰.
З огляду на те, що у крові ОСОБА_1 виявлено 0,45 ‰ алкоголю, що перевищує допустиму кількість алкоголю в крові,відтак удіях ОСОБА_1 наявий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи про неналежність відеозапису, оскільки такий не підписаний електронним цифровим підписом, є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Оскільки вимоги до доказів за КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису, а з долученого і покладеного в основу оскаржуваної постанови судді відеозапису можливо встановити всі обставини та події, які мали місце 28.10.2025, такий є належним і допустимим доказом.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Сенюшкович О.І. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду    Т.М. Урдюк