ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/435/26 Справа № 202/6919/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який служить у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира військової частини, місце реєстрації за адресою (вказана інформація у протоколі): АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень в дохід держави, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 жовтня 2025 року встановлено, що полковник ОСОБА_1 будучи командиром в/ч НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, недбало поставився до військової служби через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків в частині порушення права військовослужбовців та неправомірній відмові на звільнення з військової служби через сімейні обставини ОСОБА_2 , а також щодо невиконання пункту 3 наказу Генерального штабу ЗСУ від 12.03.2025 року № 236 щодо переміщення капітана ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
21.01.2025 року старший солдат ОСОБА_2 подала по підпорядкованості на розгляд рапорт із дорученням відповідних документів про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», який було зареєстровано у діловодстві в/ч НОМЕР_1 , 31.01.2025 за № 2089. 
В свою чергу помічник м\командира з правової роботи - начальник юридичної служби в/ч НОМЕР_1 капітан юстиції ОСОБА_4 31.01.2025 перевірив на наявність підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами зареєстрований в стройовій частині рапорт старшого солдата ОСОБА_2 . Даний рапорт був перевірений та погоджено та повернуто в діловодство в/ч із візою про наявність підстав на звільнення та поданий на розгляд командиру в/ч НОМЕР_1 . 
Рішення командира в/ч НОМЕР_1 щодо рапорту звільнення старшого солдата ОСОБА_2 з військової служби за сімейними обставинами з резолюцією - «Не затверджую, залишити без реалізації».
05.06.2025 до ДЗВ ВСП з заявою звернувся військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 , за фактом невиконання командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1. пункту 3 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 12.03.2025 N?236 щодо переміщення капітана ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Перевіркою встановлено, що відповідно довідки військово-лікарської комісії N?558 від 27.02.2025 капітан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі статей 426,436,23в,64в графи ІІІ Розкладу хвороб придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВН3, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв?язку, оперативного забезпечення, охорони.
08.03.2025У капітан ОСОБА_3 через мобільний застосунок «Армія +» подав рапорт з відповідними документами щодо переміщення з військової частини НОМЕР_1 у відповідності до рекомендаційного листа від 06.03.2025 N? 1644 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
17.04.2025 командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1. , повідомив капітана ОСОБА_3 , що військовою частиною НОМЕР_1 відправлене клопотання N?2735 від 24.03.2025 про відтермінування виконання пункту 3 наказу Генерального штабу Збройних Сил України N?236 від 12.03.2025 до вищого командування.
05.06.2025 на адресу військової частини НОМЕР_1 , командиром військової частини НОМЕР_2 скеровано відповідь начальника кадрового центру Збройних сил України №388/7791 від 04.06.2025 де зазначається, що клопотання щодо скасування пункту 3 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 12.03.2025 N?236 залишається без реалізації.
Згідно відповіді від військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2025 N?1088/5818 (на запит ДЗВ ВСП N?11059/1 від 08.06.2025) встановлено, що станом на 08.06.2025 пункт 3 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 12.03.2025 N?236 щодо переміщення капітана ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , командиром військової частини НОМЕР_1 не виконано. 
Враховуючи вище викладене, командиром військової частини НОМЕР_1 порушено встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов?язків та спостерігається систематичне порушення процедури розгляду рапортів та правова оцінка їх діям, а саме: неправомірна відмова у звільненні або переміщенні - рішення прийнято без належного юридичного обгрунтування та суперечить чинному законодавству; порушення права військовослужбовців на звільнення або переміщення - без належного правового обґрунтування відмова порушує права військовослужбовців; бездіяльність посадових осіб військової частини - не було забезпечено належний розгляд рапортів, що є порушенням службових обов`язків.
Таким чином, полковник ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби допустив порушення вимог ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо підтримання військової дисципліни, чим вчинив своїми діями адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови зазначив, що справу було розглянуто судом без його участі, а оскаржену постанову він не отримував, дізнався про її існування лише 08.12.2025 року після її надходження до військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Звертає увагу, що місце розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 , зокрема, командира частини, та виконання службових обов`язків відбувається в безпосередній близькості від лінії бойового зіткнення з противником. Постійні обстріли призводять до знищення інфраструктури, що має наслідком відключення електроенергії та необхідність постійно змінювати місце розташування особового складу, що ускладнювало своєчасне складання та подання апеляційної скарги.
В самій апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд у своїй постанові жодним чином не обґрунтував, в чому виявилось недбале ставлення до виконання покладених на нього обов`язків військової служби, та які саме норми чинного законодавства України ним було порушено.
Звертає увагу, що відмова у наданні пояснень у вчиненні правопорушення не може слугувати єдиним доказом, який підтверджує вину особи. Суд під час розгляду справи повинен з`ясувати всі обставини справи та з урахуванням сукупності всіх доказів встановити наявність вини особи.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушенні за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП, і який є підставою для подальшого провадження у справі, але не є безумовним доказом доведеності вини особи.
Наголошує, що суд прийняв оскаржену постанову про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, без належних доказів такого вчинення, ґрунтуючись лише на протоколі про адміністративне правопорушення. 

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. На адресу апеляційної інстанції заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, як і не повідомив про причини поважності своєї неявки в судове засідання.
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь у розгляді справи особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 КУпАП, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомленого про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційна скарга підлягають задоволенню, а постанова суду 1-ї інстанції - скасуванню з наступних підстав. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 жовтня 2025 року, судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 . З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , через суд першої інстанції засобами поштового зв`язку з пропуском процесуального строку, передбаченого ст. 294 КУпАП на апеляційне оскарження. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про вручення копії оскарженої постанови судом ОСОБА_1 . Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст .6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приписам ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. 
Статтею 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Оскільки стаття 172-15 КУпАП не містить тлумачення поняття недбалого ставлення до військової служби, з метою додержання принципу законності, при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального права.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України, службовою недбалістю визначено невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Тобто, з огляду на справу, що розглядається, під недбалим ставленням військової службової особи до військової служби слід розуміти невиконання або неналежне виконання військової службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них
За змістом ст. 172-15 КУпАП ця норма закону є бланкетною, тобто при притягнені особи до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду повинно бути наведені не тільки найменування норм правових актів, у тому числі відомчих, а й їхній зміст щодо кола посадових обов`язків (повноважень), у порушенні яких обвинувачується особа. Тобто повинно бути чітко зазначено нормативний акт з переліком службових обов`язків військової службової особи, у невиконанні або неналежному виконанні ця особа обвинувачується. 
Проте, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскарженій постанові не зазначено, яким саме нормативним актом встановлюється коло службових обов`язків ОСОБА_1 , відсутні дані про те, що він був ознайомлений з колом своїх обов`язків, та не зазначено, які саме з цього кола службових обов`язків він не виконував або неналежно виконував.
В зв`язку із чим твердження в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскарженій постанові судді про вчинення ОСОБА_1 недбалого ставлення до військової служби є необґрунтованим.
Тож, відсутність вказівки про конкретні службові обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 унеможливлює висновок про винність ОСОБА_1 у недбалому ставленні до військової служби, тобто до виконання своїх службових обов`язків. Тобто в ході судового розгляду не було встановлено ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Згідно зі ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Проте, як зазначено, в ході розгляду справи в апеляційному суді в справі не встановлено наявність доказів, які могли би поза розумним сумнівом підтвердити наявність в діях ОСОБА_1 недбалого ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 жовтня 2025 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-15 КУпАП.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 жовтня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-15 КУпАП скасувати, та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин