СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/28707/25
пр. № 3/759/139/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова Іванна Юріївна, розглянувши адміністративний матеріал, які надійшов зі Святошинського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув вищу освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
28.11.2025 до Святошинського районного суду м. Києва за Святошинського УП ГУНП в м. Києві надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 160 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №636062 від 21.11.2025 суддею встановлено, що 21.11.2025 о 13 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, пр-т. Академіка Палладіна, 7, ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю з рук у невстановленому для цього місці господарчими товарами – взуттям. 
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ч. 2 ст. 160 КУпАП.
До суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, не прибув, жодних клопотань чи заяв про відкладення не направляв.
Суддя звертає увагу, що згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Водночас, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Відтак, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи, що ОСОБА_1 завчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується наявною у матеріалах провадження довідкою про доставку СМС повістки від 16.12.2025, до початку розгляду не повідомив про причини своєї неявки та не надав суду доказів її поважності, беручи до уваги, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справи за ст. 160 КУпАП є обов`язковою і судом вжито достатні та вичерпні заходи для забезпечення явки особи до суду, суддя вважає за можливе розглянути адміністративний протокол серії ВАД №636062 від 21.11.2025, складений стосовно ОСОБА_1 , без його участі.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 280 КУпАП закріплюють, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ч. 2 ст. 160 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за торгівлю з рук у невстановлених місцях промисловими товарами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.
У свою чергу, винуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння встановлюються за результатами оцінки доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
При цьому, суддя звертає увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП, підтверджується наданими суду матеріалами у їх сукупності, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №636062 від 21.11.2025, складеним відносно ОСОБА_1 ; рапортом ДОП Святошинського УП ГУНП в м. Києві Осипенка І.М. від 21.11.2025; фотознімками долученими до протоколу, на яких зображені товари, якими 21.11.2025 за адресою: м. Київ, пр-т. Академіка Палладіна, 7, у невстановленому місці реалізовував взуття; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.11.2025, в яких останній свою вину визнає у повному обсязі; протоколом огляду та вилучення від 21.11.2025, відповідно до якого у ОСОБА_1 вилучено 12 пар взуття; зобов`язанням ОСОБА_1 від 21.11.2025 про прийняття від працівників поліції вилученого взуття та зобов`язання зберігати їх до вирішення справи по суті; довідкою з бази даних «Армор» від 21.11.2025, згідно з якою ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 160 КУпАП протягом року не притягувався.
Суддя, оцінивши надані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а тому він підлягає адміністративній відповідальності за його вчинення.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , його вік, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення та наявність вини останнього вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 160 КУпАП.
У ході розгляду справи обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире каяття, водночас, обставин, які б обтяжували відповідальність останнього, суддею не встановлено.
Таким чином, враховуючи наведене, суддя доходить висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 160 КУпАП у виді штрафу.
Окремо суддя звертає увагу, що відповідно до санкції ч. 2 ст. 160 КУпАП суд за результатами розгляду складеного стосовно особи протоколу за ч. 2 ст. 160 КУпАП повинен застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації предметів торгівлі, які були вилучені у особи.
Згідно з приписами ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. 
Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.
Зі змісту протоколу огляду та вилучення від 21.11.2025 вбачається, що у ОСОБА_1 було вилучено 12 пар взуття, яке було повернуто останньому на відповідане зберігання до закінчення розгляду справи на підставі складеного стосовно нього протоколу.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.
Суддя, враховуючи тяжкість та характер вчиненного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вину особи та його щире каяття у скоєному, факт припинення протиправної поведінки після належного зауваження працівників поліції, беручи до уваги ту обставину, що виявлені предмети торігвлі були повернуті особі, доходить висновку про можливість не застосовувати до ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації предметів торгівлі.
Призначення саме такого адміністративного стягнення на переконання суду є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 40-1, ч. 2 ст. 160, 245, 251, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6 (шести) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 (сто дві гривні) грн. 00 коп. без конфіскації предметів торгівлі.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження постанови.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя         І.Ю. Єросова