ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 р. 	Справа № 520/35059/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, по справі № 520/35059/24
за позовом                ОСОБА_1  
до                НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 )                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач)  звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач)  в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) з приводу не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за платежами по судовому рішенню у справі № 520/17322/24;
- зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у порядку Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за платежами по судовому рішенню у справі №520/17322/24 за період з 01.06.2015 по 14.12.2024.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року задоволено позов ОСОБА_1  до   НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Визнано протиправними дії НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) з приводу не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення  на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі №520/17322/24 за період з 01.06.2015 по 14.12.2024 року.
Зобов`язано НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1  компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення  на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі №520/17322/24 за період з 01.06.2015 по 14.12.2024 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, соціальні виплати(допомога  сім`ям  з  дітьми,  державна соціальна  допомога  особам  з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю,  допомога  по  безробіттю,  матеріальна  допомога  у період   професійної  підготовки,  перепідготовки  або  підвищення кваліфікації  безробітного,  матеріальна  допомога  по безробіттю, допомога  по  тимчасовій  непрацездатності  (включаючи  догляд за хворою  дитиною),  допомога  по  вагітності  та пологах, щомісячна грошова  сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує  відповідну  частину  втраченого  заробітку  потерпілого внаслідок   нещасного  випадку  на  виробництві  або  професійного захворювання,   страхові   виплати   дитині,   яка   народилася  з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання  її  матері під час вагітності, тощо), стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення). 
Також, відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до абзацу 2 пункту 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, розпорядники бюджетних коштів мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань, планами спеціального фонду.
Згідно зі статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки  апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
16.01.2020 наказом НОМЕР_2 прикордонного загону Державної           прикордонної служби України № 17-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас наказом Відповідача від 16.12.2019 № 555-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку           із закінченням строку          контракту) пункту другого          частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків військової частини.
Не  погоджуючись  із  здійсненими  при  звільненні  виплатами,  позивач  звернувся  за захистом своїх прав до суду. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 року по справі №520/17322/24 зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний  загін Державної прикордонної  служби  України перерахувати та виплатити ОСОБА_1  індексацію  грошового забезпечення за період з 01.05.2015 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум коштів та зобов`язано НОМЕР_2  прикордонний  загін  Державної  прикордонної  служби  України нарахувати  та  виплатити   ОСОБА_1 індексацію  грошового  забезпечення у фіксованій  величині  4444,46  гривень  на  місяць  за  період  з  01.03.2018  по  16.01.2020 відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів  населення,  затвердженого  постановою  Кабінету  Міністрів  України  від 17.07.2003 № 1078.
14.12.2024 відповідач на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі № 520/17322/24. виплатив на користь позивача кошти у сумі 179 223,63 грн. 
16.12.2024 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити позивачу компенсацію втраченого доходу у зв`язку із невчасним розрахунком індексації грошового забезпечення та надати відомості про здійснений платіж.
Листом № 09/К-705/666 від 19.12.2024 відповідач повідомив про виконання ним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі № 520/17322/24, надав довідки-розрахунки з виплаченої індексації грошового забезпечення та повідомив, що в резолютивній частині судового рішення відсутнє зобов`язання про виплату ним компенсації втраченого доходу позивачу.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати компенсації втрат доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати у належному розмірі індексації грошового забезпечення, звернувся з даним позовом до суду.          
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в частині задоволення позовних вимог виходив з того, що згідно з статтею 3 Закону України №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з положеннями статті 4 Закону України №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Також, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено факт нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2011 № 159.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема сума індексації грошових доходів громадян (абзац шостий частина друга статті 2 Закону № 2050-III).
Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).
Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення);
- сума індексації грошових доходів громадян;
-суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- суми, що  виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації 
обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за 
період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін 
у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не 
включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються 
Держстатом.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення) та виплата нарахованих доходів, які мають постійний характер, тобто виплачуються щомісяця. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 року по справі №520/17322/24 зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний  загін Державної прикордонної служби України перерахувати та виплатити ОСОБА_1  індексацію  грошового забезпечення за період з 01.05.2015 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум коштів та зобов`язано НОМЕР_2  прикордонний  загін  Державної  прикордонної  служби  України нарахувати  та  виплатити   ОСОБА_1 індексацію  грошового  забезпечення у фіксованій  величині  4444,46  гривень  на  місяць  за  період  з  01.03.2018  по  16.01.2020 відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів  населення,  затвердженого  постановою  Кабінету  Міністрів  України  від 17.07.2003 № 1078.
На виконання рішення суду від 17.09.2024 року, 14.12.2024 відповідачем ОСОБА_1 було здійснено виплату заборгованих коштів у розмірі 179 223,63 грн., що підтверджується довідками з розрахунками, наявними в матеріалах справи. Однак відповідачем не було нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення позивачу була нарахована та виплачена лише 14.12.2024, а не в день звільнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем встановлених строків виплати нарахованих доходів та, як наслідок, наявність у позивача права на компенсацію втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2050-III
Стосовно доводів апелянта про відсутність бюджетних асигнувань та проведення виплат лише в межах кошторисів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1  до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо визнання протиправними дії НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) з приводу не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення  на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі №520/17322/24 за період з 01.06.2015 по 14.12.2024 року та зобов`язання НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1  компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення  на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі №520/17322/24 за період з 01.06.2015 по 14.12.2024 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає відсутніми підстави для її задоволення.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року по справі № 520/35059/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1   до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частиною 5 статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій