ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/10458/23
провадження № 22-ц/4809/107/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати цивільних справах:

Головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді – Дуковський О.Л., Письменний О.А.,
за участю секретаря: Соловйової І. О.
позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – 
Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 

ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна (суддя Кулінка Л.Д.),-.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Фортечного районного суду м. Кропивницького із позовною заявою, якою просить :
-скасувати арешт з спадкового майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, адреса: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером обтяження 6570726, який 12.02.2008 року зареєстровано реєстратором Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . 

24 липня 2023 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. заведено спадкову справу за № 62/2023 до майна спадкодавця. 

Відповідно до відомостей зазначених в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - наявна інформація про арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження-будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 6570726. 

24 липня 2023 року приватним нотаріусом направлений запит про надання інформації щодо погашення ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , кредитного договору від 12 червня 2001 року. 

Філією-Кіровоградське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» надано відповідь, за яким неможливо встановити, у зв`язку з чим накладалась заборона, чи відповідає дійсності запис в Державних реєстрах, оскільки в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» відсутні копії повідомлень про накладення обтяжень чи договорів на підставі яких накладено заборону. 

Вказані підстави спонукали звернутися до суду з відповідним позовом. 

Відзив на заяву

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, на обґрунтування заперечень зазначив наступне.

За даними АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 відсутні в базі контрагентів Банку.

Нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в заставі Банку не перебуває.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що за ініціативи та участі АТ «Ощадбанк» було здійснено обтяження майна позивачки.

Зазначені позивачкою записи обтяжень є архівними та вносились третьою особою, без участі та ініціативи АТ «Ощадбанк».

В матеріалах справи відсутні копії повідомлень АТ «Ощадбанк», на підставі яких можна було б встановити, що спірні обтяження дійсно зареєстровані за повідомленням та в інтересах АТ «Ощадбанк».

Матеріали справи містять відомості про відсутність будь-яких боргових відносин між позивачкою та АТ «Ощадбанк».

Позивачем не надано доказів, що між спадкодавцем та Банком існували будь-які правовідносини. 

Не наведені докази, які б свідчили про існування перешкод щодо реалізації права розпорядження власністю (житлового будинку) та не наведено доказів, які б вказували на вину Банку в реалізації позивачкою своїх прав.

Таким чином, відсутні правові підстави для звернення із зазначеним позовом до Банку.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду 

Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 28 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна, відмовлено. 
Суд виснував, що позивачем не наданого жодного доказу в межах який виконавчих проваджень накладено арешт, як і не надано доказів щодо боргових зобов`язань, чи існують вони на момент звернення суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.
Доказів того, що вищевказаний арешт накладено саме в межах боргових зобов`язань перед Акціонерним товариством «Ощадбанк», позивачкою також не надано. 
Позивачка не зверталася до Державного нотаріального архіву із запитом щодо з`ясування підстав накладення такого арешту, а відповідач заперечує, що саме він був ініціатором такого арешту та за яких саме боргових зобов`язань цей арешт накладено.
Таким чином обставини, які визначені позивачкою про накладення арешту по борговим зобов`язанням Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» є припущеннями, що в силу частин п`ятої, шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, не може прийматися судом.
Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних, достатніх та беззаперечних доказів щодо можливості зняття арешту з нерухомого майна (позивач має право лише на частку спадкового майна), а також не доведено, що за ініціативи та участі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було здійснено спірне обтяження. 

Суду не надано доказів, на підставі яких можна було б встановити, що арешт зареєстрований за повідомленням та за ініціативи Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України». 

Тому позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

02 липня 2025 року адвокат Васильченко Зоя Василівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28 травня 2025 року, якою просить скасувати рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28 травня 2025 року у справі №404/10458/23, ухвалити нове рішення, яким скасувати арешт з спадкового майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, адреса:  АДРЕСА_1 за реєстраційним номером обтяження 6570726, який 12.02.2008 року зареєстровано реєстратором Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області.

В обґрунтування оскарження вказала, що рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28.05.2025 року є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням принципу об`єктивності та неупередженості, що могло вплинути на його зміст, тому підлягає скасуванню як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи. Суд всебічно, повно і об`єктивно не оцінив докази по справі, що призвело до неправильного вирішення справи. 

Суд дійшов безпідставного висновку про те, що «позивачем не доведено, що за ініціативи та участі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було здійснено спірне обтяження позивача. В матеріалах справи відсутні копії повідомлень Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на підставі яких можна було б встановити, що спірні обтяження дійсно зареєстровані за повідомленням та за ініціативи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»». 

Однак. 30 квітня 2024 року ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда витребувано у Державному нотаріальному архіві Кіровоградської області належним чином засвідчену копію матеріалів на підставі яких накладено арешт, архівний запис № 128260-1493 від 21.06.2001 року вх. № 488 за повідомленням 106, 20.06.2001 року приватний нотаріус Писаковська О.І. 

Отримавши витребувані документи судом встановлено, що відповідно до повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, 20 червня 2001 року за вихідним номером 106, приватним нотаріусом Писаковською Ольгою Іванівною внесено заборону на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору застави № 1635 від 18 червня 2001 року (а.с.62). 

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12 лютого 2008 року за № 6570726 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області зареєстровано обтяження; підстава обтяження: Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.07.2025 4 повідомлення, 106, 20.06.2001, приватний нотаріус Писаковська, об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_4 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; додаткові дані: архівний запис 128260-1493 від 21.06.2001 вх. 488, заявник ОСОБА_5 Держнотархів (а.с.7). 

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 квітня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. належними чином засвідчену копію спадкової справи, заведеною після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 квітня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. направлено до суду належними чином засвідчену копію спадкової справи, заведеною після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.64-89). 

В матеріалах спадкової справи міститься запит приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо надання інформації про погашення громадянином ОСОБА_4 кредитного договору від 12.06.2001 року та в разі погашення вказаного кредиту, нотаріус просила надати заяву про вилучення обтяження - заборони на нерухоме майно: житловий будинок в АДРЕСА_1 , який був предметом договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І. 15 червня 2001 року за реєстровим №1638 (а.с. 88). 

На вказаний запит, Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» надана відповідь, в якій останній зазначає, Національним Банком України № 130 від 27.11.2018 року «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюється в діяльності Національного банку та банків України» встановлено граничний строк зберігання кредитних справ який становить 5 років. Таким чином, неможливо встановити, у зв`язку з чим накладалась заборона, чи відповідає дійсності запис в Державних реєстрах, оскільки в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» відсутні копії повідомлень про накладення обтяжень чи договорів на підставі яких можливо було накладено заборону. Для прийняття рішення по справі суд прийняв до уваги лише, те, що відповідач заперечує, що саме він був ініціатором арешту, та останньому взагалі невідомо з яких саме боргових зобов`язань цей арешт накладено. При цьому ігнорує відповідь АТ «Ощадбанк» приватному нотаріусу, де зазначено, що «граничний строк зберігання кредитних справ який становить 5 років. 

Таким чином, неможливо встановити, у зв`язку з чим накладалась заборона, чи відповідає дійсності запис в Державних реєстрах, оскільки в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» відсутні копії повідомлень про накладення обтяжень чи договорів на підставі яких накладено заборону. 

Суд дійшов хибного висновку про те, що позивачем не доведено факт накладення арешту (обтяження) саме АТ «Ощадбанком», оскільки в матеріалах справи міститься офіційна відповідь АТ «Ощадбанк» про відсутність документів щодо підстав накладення обмеження. Водночас зазначена відповідь банку прямо підтверджує, що відповідно до чинного законодавства кредитні справи та відповідні документи зберігаються лише протягом обмеженого строку — 5 років.

Таким чином, відсутність у банку відповідних документів не свідчить про те, що обмеження не накладалося взагалі. Це лише підтверджує об`єктивну неможливість банку надати копії кредитних справ або повідомлень через сплив строку їх зберігання, а також те, що боргові зобов`язання, несплачені кредити відсутні. 

Донька померлого не володіє копіями договорів чи інших документів, однак це не може бути підставою для фактичного ігнорування існуючого запису у Державному реєстрі.

Суд першої інстанції виснував, що позивачка не зверталася до Державного нотаріального архіву із запитом щодо з`ясування підстав накладення такого арешту. Але, за клопотанням позивача 30 квітня 2024 року ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда витребувано у Державному нотаріальному архіві Кіровоградської області належним чином засвідчену копію матеріалів на підставі яких накладено арешт, архівний запис № 128260-1493 від 21.06.2001 року вх. № 488 за повідомленням 106, 20.06.2001 року приватний нотаріус Писаковська О.І. Надана суду відповідь, не містить відомості про стягувача.

Поза увагою суду залишився лист Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за яким перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Електронного архіву та ВП-спецрозділ у відділі на виконанні не перебували виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_4 , у зв`язку з чим державним виконавцем відділу не накладався арешт на нерухоме майно. Таким чином, жодних інших зобов`язань або виконавчих проваджень щодо ОСОБА_4 не існувало, відповідно — будь-які інші арешти окрім арешту на підставі договору застави з АТ «Ощадбанк» накладатися не могли. Це спростовує висновок суду першої інстанції про недоведеність накладення обмеження саме АТ «Ощадбанк». 

Відсутність виконавчого провадження та арештів з боку органів державної виконавчої служби підтверджує, що єдиним можливим джерелом обтяження є кредитні відносини з Ощадбанком. Цей факт суд першої інстанції безпідставно не врахував, що є істотним порушенням норм процесуального права та норм доказового права. 

Вимога про зняття арешту з усього спадкового майна є законною, обґрунтованою та технічно необхідною, оскільки обтяження стосується всього майна як єдиного об`єкта права власності. Крім того, інші спадкоємці залучені до участі у справі як треті особи, що не заявляють самостійних вимог. Вони не заперечують проти зняття арешту, але не мають наміру окремо звертатися з такими вимогами до суду. 

Відзив на апеляційну скаргу
31 липня 2025 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало до Кропивницького апеляційного суду відзив, в якому просить апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28.05.2025 у справі №404/10458/23 – відхилити, а рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28.05.2025 у справі №404/10458/23 – залишити без змін. 
Рух справи
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року витребувано із Фортечного районного суду м. Кропивницького копії матеріалів.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14 липня 2025 року відкрите апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28 травня 2025 року.
23 липня 2025 року підготовчі дії у справі закінчено; справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 12 годину 30 хвилин 23 вересня 2025 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
Позиція сторін у суді апеляційної інстанції
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд. Представник ОСОБА_1 підтримали доводи оскарження, наполягала на скасуванні судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
Інші сторони у справі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином
20.10.2025р Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подане клопотання про розгляд справи за відсутності представника їх сторони.
02.12.2025р представник відповідача ОСОБА_6 подала заяву, якою просить розгляд апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду м.Кропивницького від 28.05.2025 у справі № 404/10458/23 здійснювати без участі представника АТ «Ощадбанк», на підставі наявних у суду матеріалів.
Неявка сторін, належних чином повідомлених про судовий розгляд не перешкоджає апеляційному розгляду, ст. 372 ЦПК.
Судове рішення 
У судовому засіданні 12 січня 2026р в порядку ч.1 ст. 244 ЦПК проголошення судового рішення призначено на 22 січня 2026року.
Факти встановлені судом
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10 липня 2023 року виданого Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 258 (а.с.70).
ОСОБА_1 24 липня 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.67).
Відповідно до повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, 20 червня 2001 року за вихідним номером 106, приватним нотаріусом Писаковською Ольгою Іванівною внесено заборону на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору застави № 1635 від 18 червня 2001 року (а.с.62).
Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12 лютого 2008 року за № 6570726 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області зареєстровано обтяження; підстава обтяження: повідомлення, 106, 20.06.2001, приватний нотаріус Писаковська, об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_4 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; додаткові дані: архівний запис 128260-1493 від 21.06.2001 вх. 488, заявник ОСОБА_5 . Держнотархів (а.с.7).
Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною Світланою Станіславівною направлено запит до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» щодо надання інформації про погашення громадянином ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , кредитного договору від 12 червня 2001 року (а.с.88).
На вказаний запит, Акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» надана відповідь, за яким, Національним Банком України № 130 від 27.11.2018 року «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюється в діяльності Національного банку та банків України» встановлено граничний строк зберігання кредитних справ, який становить 5 років. Таким чином, неможливо встановити, у зв`язку з чим накладалась заборона, чи відповідає дійсності запис в Державних реєстрах, оскільки в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» відсутні копії повідомлень про накладення обтяжень чи договорів на підставі яких можливо було накладено заборону (а.с.88 на звороті).
Згідно листа Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Електронного архіву та ВП-спецрозділ у відділі на виконанні не перебували виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_4 , у зв`язку з чим державним виконавцем відділу не накладався арешт на нерухоме майно (а.с.40). 
Норми права застосовані судом
Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. 
Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частиною четвертої та п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
Частиною другою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. 
За статтями 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Позиція апеляційного суду 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Мотиви апеляційного суду
Справа порушена позивачкою з підстав неможливості реалізувати право власності на спадкове майно, наявність спірного арешту перешкоджає отриманню свідоцтва про право на спадщину за законом.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). 
В порядку частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
За частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Апелянт на підтвердження свого права оскарження вказала і документально довела, що є спадкоємцем майна померлого батька, власника будинку, щодо якого заявляється про скасування арешту. 
Суд першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні позову, навів декілька підстав, які не суперечать один одному і включають як доведеність вимог так і спосіб захисту.
Щодо доведеності позовних вимог та внутрішнього переконання суду про обґрунтованість вимоги.
Так, за статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За частиною першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, а суд досліджує кожний доказ наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який має відповідати вимогам належності та допустимості доказів.
Сторони зобов`язані довести перед судом переконливість своїх доказів.
Суд вправі зробити висновок про недоведеність позову, якщо обставини спору не підтверджуються. 
Так, відповідачем у справі заявлене Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», який за таким позовом має бути стягувачем/кредитором, тощо. Виходить, що саме прав та інтересів даної сторони стосується арешт, за наслідком попередньо виниклих правовідносин відповідача та спадкодавця. 
Стороною позивача в обґрунтування вимог та викладених обставин надана відповідь Філії-Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 04.09.2023р, Інформаційна довідка щодо обтяження нерухомого майна. Жодний з цих документів не підтверджує, що арешт накладено саме в межах боргових зобов`язань перед Акціонерним товариством «Ощадбанк», напроти позиція відповідача дану обставину не тільки не підтверджує, а категорично заперечує.
Більш того, в позові не йдеться про будь-які зобов`язання з АТ «Ощадбанк», вказано, що приватним нотаріусом здійснений запит до данного банку. З яких міркувань та на підставі чого здійснений запит саме до філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», не вказано. 
Виходить, що позивачкою до суду не наданого жодного доказу в межах яких виконавчих проваджень, не то будь-яких інших зобов`язань накладено арешт, як і не надано доказів щодо боргових/кредитних зобов`язань спадкодавця за життя, чи тривають правовідносини, за наслідком яких накладався арешт. 
Суд першої інстанції правильно на вищевикладене акцентував увагу і зауважив, що позивачка не зверталася до Державного нотаріального архіву із запитом щодо з`ясування підстав накладення спірного арешту. 
Суд першої інстанції всіляко сприяв наданню стороною позивача доказів, задовольнив вимогу про витребування доказів на підставі яких накладено спірний арешт з Державного нотаріального архіву Кіровоградської області ухвалою суду від 30 квітня 2024р, разом з тим, жодний з доказів не свідчить про правовідносини відповідача та спадкодавця за життя. Наявна лише інформація про арешт, за якими обставинами цей арешт виник, чих інтересів стосується, суду не надано. 

Тому, висновок суду про недоведеність обґрунтованості позовних вимог є безумовно правильним та таким, що відповідає вимогам закону. Такий спір неможливо розглядати за відсутності сторони, інтересів якої стосується арешт. По даній справі відповідач категорично заперечує про існування будь-яких правовідносин з ОСОБА_4 . Єдина прив`язка до данного відповідача це запит нотаріуса, у звязку з наявністю спадкового провадження. Разом з тим, з яких підстав нотаріусом здійснений запит саме до АТ «Ощадбанк», чим підтверджено, що арешт накладався в інересах саме цієї особи, суду не обгрунтовано і не підтверджено. 
Об`єктивно виходить, що накладення арешту по зобов`язанням ОСОБА_4 перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» є лише припущенням, що в силу частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК є недопустимим для прийняття за належне обґрунтування вимоги. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. 
Позивачкою вказується про тривале минування часу, відтак не збереглися підтверджуючі документи, про що також достатніх доказів що це стосується саме заявленого відповідача, не надаються. 
Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
За усталеною судовою практикою виходить, що в разі арешту майна, яке належить особі, а не боржникові у справі, така особа може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. 
Законом передбачений спосіб захисту порушеного, невизнаного, а також законного інтересу особи, право якої може бути захищене, у спеціально передбачений спосіб, в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. 
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. 
Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 826/12775/15 (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22), від 28 травня 2025р, справа № 528/112/24; від 6 травня 2024р, справа № 725/3352/23; 4 жовтня 2023р справа № 337/2402/22 
Так, у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року в справі № 337/2402/22 (провадження № 61-7442св23)(щодо порушеного права спадкоємця на спадкове майно, на яке накладено арешт ) визначено, що порушене право спадкоємця на спадкове майно, на яке накладено арешт, може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту. Відповідачами в такому спорі мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.   
Для захисту інтересів володільця майна, реалізації права набути спадку, законом передбачений порядок у вигляді позовного провадження про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту. 
Представником позивача в поясненнях наводилась судова практика Верховного Суду, яка вивчена колегією суддів і зауважується, що в таких справах йдеться про виконавчі провадження та судові арешти, з яких вочевидь вбачається стягувач та природа виникнення арешту, на відміну від обставин даної справи. 
Відповіді сторін у справі про тривале минування часу, незбереження документів, не може свідчити, що залучена до справи сторона, інтересів якої стосується спір. Жодного доказу про будь-які правовідносини ОСОБА_4 з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», суду не надано. З логічними висновками сторони позивача, за наслідком відповідей банку, виконавчої служби, суд погодитися не може. 
Висновки суду про межі позову, щодо вимоги про зняття арешту зі всього будинку, коли вона не є єдиним спадкоємцем, не оцінюються апеляційним судом, оскільки жодним чином не впливають не підставу відмови у позові.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильність судового рішення першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу - без змін, ст. 375 ЦПК. 
Судові витрати
У зв`язку з незмінністю судового рішення, перерозподіл судових витрат не здійснюється, ст.ст. 141, 382 ЦПК 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, – 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28 травня 2025 року – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя       Л. М. Дьомич

Судді         О. Л. Дуковський

О. А. Письменний