ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа № 910/1757/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Демидової А.М.
суддів: Владимиренко С.В. 
Ходаківської І.П. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.
за участю представників учасників справи:
від позивача: Павлов Р.В. 
від відповідача: Пасічніченко Д.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Водограй"
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 (повний текст рішення складено та підписано 28.07.2025) (суддя Підченко Ю.О.)
у справі № 910/1757/25 Господарського суду міста Києва
за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до Дочірнього підприємства "Водограй"
про стягнення 1 245 447,79 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
У лютому 2025 року Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - Департамент, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Водограй" (далі також - Підприємство, відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі у сумі 1 245 447,79 грн, з яких 809 784,00 грн - пайовий внесок, 362 783,23 грн - інфляційні втрати, 72 880,56 грн - 3 % річних на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" № 132-ІХ від 20.09.2019 (далі - Закон № 132-ІХ) та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 (далі - Порядок № 411/1415), не виконав свій обов`язок зі сплати внеску у сумі 809 784,00 грн пайової участі на створення соціальної та інженерної-транспортної інфраструктури міста Києва.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі № 910/1757/25 позов Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено та стягнуто з Дочірнього підприємства "Водограй" на користь Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) безпідставно збережені кошти пайової участі на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва в розмірі 809 784,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 362 783,23 грн, 3 % річних в розмірі 72 880,56 грн та судовий збір в розмірі 14 945,37 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач як замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних за загальний період нарахування з 18.02.2022 по 17.02.2025, суд встановив, що такі здійснено арифметично правильно, а тому позовні вимоги в цій частині задовольнив.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі № 910/1757/25, Дочірнє підприємство "Водограй" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з посиланням на нечинні положення законодавства, а дані, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.
За доводами скаржника, позивач при зверненні до суду долучив розрахунок обсягу пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, який не відповідає прямим вимогам закону. На переконання апелянта, враховуючи загальну кошторисну вартість об`єкта будівництва, відповідач мав би сплатити розмір пайової участі у сумі 140 468,00 грн.
Скаржник звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що місцевий господарський суд в обґрунтування свого рішення послався на нечинні положення нормативно-правового акта - рішення Київської міської ради від 19.12.2019 № 460/8033 "Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва", який на момент прийняття оскаржуваного рішення постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024 у справі № 320/44099/23 (адміністративне провадження № К/990/2411/25), що була залишена в силі постановою Верховного Суду від 14.05.2025, визнано протиправним та нечинним.
Обґрунтовуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, скаржник вказує на відмову суду в оголошенні в судовому розгляді справи перерви для можливості примирення сторін шляхом укладення мирової угоди, а також на порушення судом принципу "jura novit curia" ("суд знає закони").
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) задоволено клопотання Дочірнього підприємства "Водограй" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва 17.07.2025 у справі № 910/1757/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Водограй" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі № 910/1757/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 25.11.2025 о 10:20; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі № 910/1757/25 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Водограй" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі № 910/1757/25; розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.01.2026 о 10:30.
Позиції учасників справи
Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, вказуючи, що посилання відповідача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024 у справі № 320/44099/23 є недоцільним при розгляді даної справи № 910/1757/25, оскільки Порядок № 411/1415 не скасовувався та не визнавався таким, що втратив чинність; спірні правовідносини виникли до визнання протиправними та нечинними рішень Київської міської ради від 19.12.2019 № 460/8033 та від 26.03.2020 № 908/9078 (17.10.2024), а саме 18.02.2022. Крім того, позивач вказує, що обов`язок щодо сплати пайової участі передбачений ще й в Законі № 132-ІХ.
Також позивач наголошує на тому, що Дочірнім підприємством "Водограй" не надано експертного звіту (оцінки) державної експертної організації щодо кошторисної вартості будівництва, що унеможливлює розрахунок пайової участі замовника відповідно до п. 6.2 Порядку № 411/1415.
Позивач вказує, що приписами ч. 2 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано укладення мирової угоди поданням спільної письмової заяви. Проте, Департамент не вважає за необхідне укладати мирову угоду з Підприємством, що спростовує твердження апелянта про здійснення примирення сторін шляхом укладення мирової угоди та повністю підтверджує позицію Господарського суду міста Києва про відмову у задоволенні клопотання Дочірнього підприємства "Водограй" від 17.07.2025 про оголошення в розгляді справи перерви.
Явка представників учасників справи
У судове засідання 13.01.2026 з`явились представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю видано декларацію від 29.06.2011 про початок виконання будівельних робіт із будівництва закладу громадського харчування по Броварському проспекту, 16-А у Дніпровському районі м. Києва, замовником якого є Дочірнє підприємство "Водограй". Зазначену декларацію зареєстровано 06.07.2011 за № КВ08311013207.
Підприємство звернулося до Департаменту з листом № 09-778 від 03.02.2020 стосовно надання висновку щодо необхідності вирішення питання пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв`язку з будівництвом закладу громадського харчування по Броварському проспекту, 16-А у Дніпровському районі м. Києва загальною площею 1 477,1 м кв. До листа було додано, зокрема, копію технічного паспорта Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна від 25.04.2014 (інвентаризаційна справа № 59175).
На підставі наданих документів, Департаментом було направлено Підприємству лист від 14.02.2020 за № 050/08-1104 з проєктом договору пайової участі у зв`язку з будівництвом закладу громадського харчування.
17.02.2022 Департаментом з питань державного архітектурного-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за проєктом: "Будівництво закладу громадського харчування" за адресою: проспект Броварський, 16-А у Дніпровському районі м. Києва.
Згідно з інформацією з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо технічної інвентаризації ТІ01:0405-7670-4236-9332 та технічного паспорта Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна від 25.04.2014 (інвентаризаційна справа № 59175) загальна площа будівель за літ. "В", "Г", "Д", "Є", "Ж", "З" становить 1 477,10 кв. м, а за літ. "К", "Л", "М" становить 22,50 кв. м.
Звертаючись із позовом у даній справі, позивач послався на те, що відповідач оформлений договір та розрахунки до Департаменту не повернув і кошти пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва не перерахував.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
За положеннями ст. 1 Закону № 3038-VI замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.
Частиною першою статті 2 Закону № 3038-VI визначено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
До 01.01.2020 відносини щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту врегульовувалися приписами статті 40 Закону № 3038-VI .
Водночас, 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX (Закон № 132-IX), якими статтю 40 Закону № 3038-VI виключено.
Стаття 40 Закону № 3038-VI визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною другою статті 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
При цьому, частиною дев`ятою статті 40 Закону № 3038-VI було передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Відповідно до Закону № 132-IX статтю 40 Закону № 3038-VI було виключено з 1 січня 2020 року.
Таким чином, починаючи з 01.01.2020, передбачений до цього статтею 40 Закону № 3038-VI обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати.
Разом із тим, законодавцем під час внесення змін до Закону № 3038-VI (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX) було чітко встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) (абзац другий пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 17.12.2024 у справі № 903/283/24, від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23, від 20.08.2024 у справі № 910/7707/19, від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, вказував на те, що системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Наведене свідчить про те, що норми абзацу першого та другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 20.02.2024 у справі № 910/20216/21.
З метою вдосконалення порядку залучення, розрахунку розмірів і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва Київська міська рада рішенням від 15.11.2016 № 411/1415 затвердила Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (Порядок № 411/1415).
Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку № 411/1415 пайова участь є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Києва, крім випадків, передбачених законами України та цим Порядком.
Згідно з пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 411/1415 в усіх питаннях щодо залучення коштів пайової участі Київська міська рада виступає в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Пунктом 3.4 розділу ІІІ Порядку № 411/1415 визначено, що Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь (з урахуванням особливостей інших положень цього Порядку).
Пайова участь сплачується замовником виключно грошовими коштами в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва/реконструкції в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором про пайову участь. Прийняття об`єкта в експлуатацію без сплати пайової участі в повному обсязі не звільняє замовника від обов`язку її сплати (пункт 4.3 розділу IV Порядку № 411/1415).
Порядок № 411/1415, зокрема, визначає методику проведення розрахунку розміру пайової участі для об`єктів різних типів.
Колегія суддів зауважує, що визначений Порядком № 411/1415 обов`язок замовника будівництва сплатити пайову участь у створенні і розвитку інфраструктури міста Києва узгоджується з імперативними приписами пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 132-IX, якими установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у визначеному Законом № 132-IX розмірі та порядку.
Щодо розміру пайового внеску, який підлягає стягненню з Дочірнього підприємства "Водограй", суд зазначає таке.
Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Відповідно до підп. 6.4.1 п. 6.4 розд. І Порядку № 411/1415 розрахунок розміру пайової участі при новому будівництві/реконструкції для нежитлових будівель, споруд та приміщень визначається за формулою:
РПУ = ЗКВоб`єкта х 4 %, де РПУ - розмір пайової участі об`єкта (грн); ЗКВоб`єкта - загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва/реконструкції, визначена відповідно до п. 6.2 Порядку (грн).
У разі якщо загальна кошторисна вартість не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (не подано замовником затвердженої в установленому порядку проєктної документації в частині кошторису відповідно до підпункту 5.1.1 та пункту 6.2 цього Порядку), ЗКВоб`єкта визначається за наступною формулою:
ЗКВоб`єкта = Sоб`єкта х Nнежитл, де
Sоб`єкта - загальна площа (крім загальної площі приміщень, визначених в п. 4.2 цього Порядку) об`єкта будівництва або додатково створені площі в результаті реконструкції (кв. м);
Nнежитл - норматив одиниці створеної потужності для будівництва або реконструкції об`єктів нежитлового призначення, який дорівнює 13 500,00 грн (грн/кв. м).
Враховуючи відсутність у Департаменті документів щодо загальної кошторисної вартості будівництва закладу громадського харчування станом на дату виникнення у відповідача обов`язку зі сплати пайової участі, позивач на підставі підп. 6.4.1 п. 6.4 розд. І Порядку № 411/1415 здійснив розрахунок розміру пайової участі наступним чином: 
1 477,10 * 13 500 * 4 % = 797 634,00 грн та 22,50 * 13 500 * 4 % = 12 150,00 грн, де:
1 477,10 кв. м та 22,50 кв. м - площа об`єкта будівництва,
13 500 грн/кв. м - норматив одиниці створеної потужності для будівництва або реконструкції об`єктів нежитлового призначення.
Отже, розрахунок пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, відповідає наведеним вище приписам Порядку № 411/1415 та за висновками суду є обґрунтованим.
Відтак доводи скаржника, що наданий позивачем розрахунок обсягу пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва не відповідає вимогам закону, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, кошти пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту замовником (відповідачем) не сплачувалися.
З огляду на зазначене, у зв`язку з несплатою замовником будівництва коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту, права органу місцевого самоврядування на отримання коштів пайової участі є порушеними, і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.
Суд звертає увагу на те, що під час здійснення розрахунку пайової участі орган місцевого самоврядування керується приписами підпункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-ІХ щодо розміру пайової участі, який, у свою чергу, визначається, зокрема, на підставі документів, наданих замовником будівництва. Верховний Суд у постанові від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22 зауважив про те, що відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог підпункту 3 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.
Оскільки Дочірнім підприємством "Водограй" на дату виникнення у нього зобов`язання зі сплати розміру пайової участі не було надано позивачу відповідних документів, пайовий внесок замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23. У зв`язку із цим, апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо неправильно здійсненого розрахунку позивачем та, відповідно, судом першої інстанції, зокрема, в частині посилання на рішення Київської міської ради від 19.12.2019 № 460/8033 "Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва".
Крім того, колегія суддів зауважує, що доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документа чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.
Так, Підприємство в апеляційній скарзі, вказуючи на відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього пайової участі на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, також зазначає, що з урахуванням загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва мало би сплатити розмір пайової участі у сумі 140 468,00 грн. Вказане свідчить про суперечливу поведінку Підприємства.
У постановах від 20.02.2025 у справі № 918/618/24, від 17.04.2025 у справі № 911/65/24, від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21 Верховний Суд зауважив, що у випадку, якщо замовниками об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого розділом ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ обов`язку стосовно перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені в постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Ураховуючи приписи п. 2 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, а також відсутність у матеріалах справи доказів належної сплати Дочірнім підприємством "Водограй" пайового внеску до бюджету міста Києва, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі ст. 1212 ЦК України.
Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних, суд апеляційної інстанції встановив, що такий здійснено арифметично правильно, відтак вказані вимоги правомірно задоволено судом першої інстанції.
Оцінюючи доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з відмовою в оголошенні в судовому розгляді справи перерви для можливості примирення сторін шляхом укладення мирової угоди, суд апеляційної інстанції зауважує, що вказані доводи не є підставами, визначеними ст. 277 ГПК України, для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Ковенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Водограй" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі № 910/1757/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі № 910/1757/25.
5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена - 14.01.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова 

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська