Справа № 127/32891/25 
Провадження № 33/801/77/2026
Категорія: 289 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,
розглянувши за участю прокурора Семенюка В. А; особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисника – адвоката Алейнікова Г. І.
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

Встановив:

Згідно із протоколом № 699 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 14 жовтня 2025 року, – ОСОБА_1 , будучи включеним до складу лікарів-спеціалістів Центру оцінювання функціонального стану особи, що є членами експертних команд ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», являючись згідно пп. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2024 рік, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яку підписав його захисник – адвокат Алейніков Г. І., просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині призначення адміністративного стягнення та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що обставини, які спричинили пропуск строків подачі декларації є поважними а тому ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. 
Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про неможливість застосування ст. 22 КУпАП у даній ситуації. По справі необхідно врахувати, що ОСОБА_1 допустив проступок в результаті добросовісної помилки в датах та подав декларацію 01 квітня 2025 року, а не 31 березня 2025 року, тобто минула лише одна доба з визначеного законодавцем терміну. Така помилка була пов`язана з великим навантаженням по роботі та тим, що його дружина знаходиться за кордоном і він очікував від неї необхідні для подання декларації відомості.
З урахуванням особи правопорушника, а також того, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу експертної комісії, як вчений для надання допомоги експертним командам на 0,1 ставки, те що він був прийнятий на цю роботу дистанційно, те що затримка з опублікування декларації складає всього 20 годин, те що він звільнився з цієї роботи, саме по собі дає підстави для висновку про те, що скоєне ОСОБА_1 правопорушення та він як особа не становлять великої суспільної шкідливості й не завдали значних збитків державним, суспільним інтересам чи громадянам.
Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, яке мотивоване тим, що апеляційну скаргу вперше було подано в межах строку на апеляційне оскарження, проте постановою Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2025 року її було повернуто, оскільки подана і підписана адвокатом Алейніковим Г. І. апеляційна скарга без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови суду.
У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисник – адвокат Алейніков Г. І. у апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.
Прокурор Семенюк В. А. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають до задоволення за таких підстав.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 24 листопада 2025 року (а. с. 120-124).
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Копію постанови одержано захисником ОСОБА_1 - адвокатом Алейніковим Г. І. 27 листопада 2025 року (а. с. 126).
Вперше апеляційну скаргу захисником ОСОБА_1 - адвокатом Алейніковим Г. І. було подано 02 грудня 2025 року (а. с. 127-137). 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Алейнікова Г. І., подану від імені особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - повернуто особі, яка її подала (а. с. 140).
Вдруге ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, підписану його захисником – адвокатом Алейніковим Г. І., 10 грудня 2025 року (а. с. 147-171).
Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Із протоколу № 699 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 14 жовтня 2025 року, слідує, що ОСОБА_1 , будучи включеним до складу лікарів-спеціалістів Центру оцінювання функціонального стану особи, що є членами експертних команд ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», являючись згідно пп. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2024 рік, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП (а. с. 1-7).
Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб`єктів декларування, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судом встановлено, що відповідно до наказу № 84 від 05 березня 2025 року «3 кадрових питань тривалого строку зберігання» ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря-психіатра Центру оцінювання функціонального стану особи за зовнішнім сумісництвом за дистанційною формою роботи на 0,1 ставки з 06 березня 2025 року (а. с. 23-26).
Наказом № 06-ЦО від 10 березня 2025 року «Про лікарів-спеціалістів, членів експертних команд Центру оцінювання функціонального стану особи» ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з 10 березня 2025 року введено в дію перелік лікарів-спеціалістів Центру оцінювання функціонального стану особи, що є членами експертних команд, до якого включено ОСОБА_1 (а. с. 27-30)
Відповідно до інформації наданої ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» ОСОБА_1 ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства та посадовою інструкцією лікаря експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи (а. с. 38).
За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 01 квітня 2025 року о 22:36 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2024 рік (а. с. 9-10).
Таким чином, є доведеним той факт, що ОСОБА_1 подав несвоєчасно щорічну декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями, без поважних на те причин. 
У зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив докази у справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Усі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до вимоги звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з його малозначністю, та обмежитися оголошенням усного зауваження.
Положення ст. 23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
За змістом ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому, зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень, окрім як до тих, що визначенні в примітці до ст. 22 КУпАП (Положення цієї статті не застосовується до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою – п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу).
Тобто законодавець не ввів заборони на застосування ст. 22 КУпАП у справах, передбачених ст. 172-6 КУпАП.
Оцінюючи у сукупності дії, наслідки, характер правопорушення, данні про особу правопорушника, ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, відсутність шкоди правам інших осіб чи публічним інтересам, факту подання декларації, а також мети адміністративного впливу визначеної у ст. ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе застосувати положення ст. 22 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням та відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП – закрити провадження у справі.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга захисника, підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі положень ст. 22, ч. 2 ст. 284 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати.
На підставі статті 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю та оголосити йому усне зауваження.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 , закрити.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя	М. В. Матківська