Справа № 164/97/26 
п/с 1-кп/164/141/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року. Селище Маневичі. 

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 , 

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 12026035540000001 від 01 січня 2026 року про вчинення  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , українцем, громадянином України, раніше не судимим, одруженим, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 
кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, 
у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 15 січня 2026 року постановлено розглянути вказаний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. 
За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до Указів Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 88-РС від 21 травня 2025 року на посаду кулеметника першого механізованого відділення першого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону. Солдат ОСОБА_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 самовільно залишив частину 17 грудня 2025 року. 
Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. 
Однак, солдат ОСОБА_3 , 31 грудня 2025 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та свідомо бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків із дружиною ОСОБА_4 (у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») наніс останній один удар кулаком правої руки в ділянку лівої брови.
Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді забійної розсіченої рани ділянки лівої брови в стадії загоєння первинним натягом. Вказане тілесне ушкодження належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження № 12026035540000001, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя. 
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини його вчинення та особу винного, суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових проступків, як самим засудженим, так і іншими особами, можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 у виді штрафу. 
Витрати на залучення експертів, речові докази, цивільний позов у справі – відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 381, 382,  КПК України, суд,- 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі сімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень. 
Витрати на залучення експертів, речові докази, цивільний позов у справі – відсутні. Запобіжний захід не обирався.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. 
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя 
Маневицького районного суду      ОСОБА_1