Справа № 466/225/26
Провадження № 3/466/431/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Свірідова В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП уЛьвівській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючої директором Комунальної установи «Малий груповий будинок «Спільнота-рідні» ЛМР, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
встановив:
до Шевченківського районного суду м. Львова надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 для вирішення питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №990407 від 08.01.2026 вбачається, що гр. ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідного виховання свого неповнолітнього підопічного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 03.01.2026р. близько 15.00год. за адресою: м. Львів, вул. Топольна, 4-Б, пішов з Комунальної установи «Малий груповий будинок «Спільнота-рідні» та тривалий час не виходив на зв`язок, не повідомив місце свого перебування.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, надала письмові пояснення по справі, де зазначила, що сам підопічний вийшов на зв`язок та повідомив, що очікує таксі та ближчим часом повернуться до закладу. Однак цього не відбулось, і на її прохання фахівець установи повідомив правоохоронні органи про відсутність неповнолітнього за місцем його проживання. В подальшому о 00.33год. неповнолітнього ОСОБА_3 було доставлено до установи, а 08.01.2025р. з неповнолітнім підопічним ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду працівниками Сектору ювенальної превенції ЛРУП №1 та в подальшому складено відносно неї протокол за ч.1 ст. 184 КУпАП.
Зазначає, що у протоколі, складеного відносно неї, не вказано, які конкретно обов`язки щодо виховання підопічного нею порушені. Жодних належних доказів матеріали справи не місять, відтак просила справу про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП України настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Суб`єктом правопорушень є батьки малолітнього та/або неповнолітнього або особи, що їх замінюють.
Диспозиція вказаної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності є: наявний причинний зв`язок між посяганням на громадський порядок або безпеку та настанням або можливим настанням наслідків.
Разом з тим, у протоколі серії ВАД №990407 про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 не зазначено, які конкретно обов`язки щодо виховання дитини, а саме підопічного неповнолітнього ОСОБА_2 , порушила остання.
Суд вважає, що дії ОСОБА_1 здійснювались виключно в межах Положення про Комунальну установу «Малий груповий будинок «Спільнота-рідні» ЛМР та Правил внутрішнього розпорядку Комунальної установи «Малий груповий будинок «Спільнота-рідні» ЛМР, а також були вмотивовані необхідністю співпраці з правоохоронними органами з метою забезпечення фізичної безпеки неповнолітньої дитини. 
Отже, ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідного виховання неповнолітнього підопічного, передбачених диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП нічим не доведено.
Відповідно до ч. 3 ст.62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідно до п.1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, та враховуючи, що ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутні, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст.247, ст.245,251,280,283,284 КУпАП, суддя,-
постановив:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу, внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя	  	В.  В.  Свірідова